ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

ЛЕВОКС-500,
ЛЕВОКС-750

(LEVOX-500,
LEVOX-750)

Склад:

діюча
речовина: левофлоксацин;

1
таблетка
містить
левофлоксацину
гемігідрату
еквівалентно
левофлоксацину
безводному 500
мг або 750 мг;

допоміжні
речовини:
целюлоза
мікрокристалічна,
гіпромелоза, натрію
кроскармелоза,
кросповідон,
кремнію
діоксид
колоїдний безводний,
тальк
очищений,
магнію
стеарат, оболонка (покриття
Сolorcoat FC4S-H (White), поліетиленгліколь
6000,
гіпромелоза,
титану діоксид
(Е 171)).

Лікарська
форма.
Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
по 500 мг:
капсулоподібної
форми, вкриті
плівковою
оболонкою, з
рискою на
одному боці,
з маркуванням
«500» на іншому,
білого або
майже білого
кольору;

таблетки
по 750 мг:
капсулоподібної
форми, вкриті
плівковою
оболонкою, з
рискою на
одному боці,
з
маркуванням
«750» на іншому,
білого або
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група. Антибактеріальні
засоби групи
хінолонів.
Фторхінолони.
Левофлоксацин.
Код АТХ J01M А12.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Левофлоксацин
– це
синтетичний
антибактеріальний
засіб із
групи
фторхінолонів,

S-енантіомер
рацемічної
суміші
лікарського
засобу
офлоксацину.

Механізм
дії

Як
антибактеріальний
препарат із
групи
фторхінолонів
левофлоксацин
діє на
комплекс
ДНК-ДНК-гірази
та
топоізомеразу
ІV.

Співвідношення
фармакокінетика/фармакодинаміка

Ступінь
бактеріальної
активності
левофлоксацину
залежить від
співвідношення
максимальної
концентрації
у сироватці
крові (Сmax) чи
площі під
фармакокінетичною
кривою «концентрація-час»
(АUC) та
мінімальної
інгібуючої
(пригнічувальної)
концентрації
(МІК (МПК)).

Механізм
резистентності

Основний
механізм
резистентності
є наслідком
мутації у
генах gyr-A. In vitro існує
перехресна
резистентність
між левофлоксацином
та іншими
фторхінолонами.

Завдяки
механізму
дії зазвичай
не існує перехресної
резистентності
між
левофлоксацином
та іншими
класами антибактеріальних
засобів.

Межові
значення

Рекомендовані
Європейським
комітетом із
тестування
антимікробної
чутливості (EUCAST)
межові
значення МІК
для
левофлоксацину,
що
відділяють
чутливі
мікроорганізми
від
організмів
помірно
чутливих (помірно
резистентних)
та помірно
чутливі від
резистентних
організмів,
представлені
у
нижченаведеній
таблиці.

Клінічні
межові
значення МІК
EUCAST для
левофлоксацину
(20.06.2006)

Патоген

Чутливі

Резистентні

Enterobacteriacae

≤ 1
мг/л

> 2 мг/л

Pseudomonas spp.

≤ 1
мг/л

> 2 мг/л

Acinetobacter spp.

≤ 1
мг/л

> 2 мг/л

Staphylococcus spp.

≤ 1
мг/л

> 2 мг/л

S. pneumoniae1

≤ 2
мг/л

> 2 мг/л

Streptococcus A, B, C, G

≤ 1
мг/л

> 2 мг/л

H. influenzae M. catarrhalis2

≤ 1
мг/л

> 1 мг/л

Межові
значення, не
пов’язані з
видами3

≤ 1
мг/л

> 2 мг/л

1Межове
значення
МІК між
чутливими
та помірно
чутливими
(помірно
резистентними)
штамами
було
збільшено з 1,0
до 2,0 з метою
стримування
росту диких
штамів
цього
мікроорганізму,
що демонструють
варіабельність
цього
параметра.
Межові
значення
стосуються
терапії
високих доз.

2Штами з
величинами
МІК вище
межового
значення
між
чутливими
та помірно
чутливими (помірно
резистентними)
штамами є
дуже рідкісними
або про них
ще не
повідомлялося.
Тести на
ідентифікацію
та
протимікробну
чутливість
на
будь-якому
такому ізоляті
слід
повторити і,
якщо
результат
буде
підтверджено,
надіслати
ізолят у
довідкову
лабораторію.

3Межові
значення
МІК, не
пов’язані з
видами, було
визначено
переважно
виходячи з
даних
фармакокінетики/фармакодинаміки,
вони не
залежать
від
розподілу
МІК певних
видів. Ці
значення
використовують
лише для
видів, для
яких не було
визначено
межове
значення, і
не
використовують
для видів,
для яких тестування
на
чутливість
не
рекомендується
чи немає
достатньої
кількості
даних (Enterococcus, Neisseria, грамнегативні
анаероби).

Рекомендовані
CLSI (Інститутом
клінічних та лабораторних
стандартів,
раніше – NCCLS)
межові
значення МІК
для
левофлоксацину,
що відділяють
чутливі від
помірно
чутливих організмів
та помірно
чутливі від
резистентних
організмів,
представлено
у нижченаведеній
таблиці, для
тестування МІК
(мкг/мл) чи
диско-дифузного
методу (діаметр
ділянки [мм] з
використанням
диска з
левофлоксацином
5 мкг).

Рекомендовані
CLSI межові
значення МІК
та
диско-дифузного
методу для левофлоксацину
(М 100-S17, 2007)

Патоген

Чутливі

Резистентні

Enterobacteriacae

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

Не Enterobacteriacae

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

Acinetobacter spp.

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

Stenotrophomonas maltophilia

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

Staphylococcus spp.

≤ 1 мкг/мл

≥ 19 мм

≥ 4 мкг/мл

≤ 15
мм

Enterococcus spp.

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

H. influenzae

M. catarrhalis1

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

Streptococcus pneumoniae

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

Бета-гемолітичний Streptococcus

≤ 2 мкг/мл

≥ 17 мм

≥ 8 мкг/мл

≤ 13
мм

1
Відсутність
чи рідкісне
поширення
резистентних
штамів
попередньо
виключає
визначення
будь-яких
категорій
результатів,
інших, ніж
«чутливі».
Для штамів,
що дають
результати,
які
свідчать
про
«нечутливу»
категорію,
ідентифікація
організмів
та результати
тестів на
протимікробну
чутливість мають
бути
підтверджені
довідковою
лабораторією
з
використанням
еталонного
методу
розведень CLSI.

Антибактеріальний
спектр

Поширеність
резистентності
може варіювати
географічно
та з часом
для вибраних
видів, тому
бажано
отримати
локальну
інформацію
про
резистентність,
особливо при
лікуванні
тяжких
інфекцій. При
необхідності
слід
звернутися
за порадою до
спеціаліста,
коли місцева
поширеність
резистентності
є такою, що
корисність
агента
щонайменше
при деяких
типах інфекцій
є сумнівною.

Зазвичай
чутливі
види

Аеробні
грампозитивні
бактерії

Staphylococcus aureus* метицилінчутливий, Staphylococcus saprophyticus, Streptococci, групи С і G,
Streptococcus agalactiae,
Streptococcus pneumoniae*, Streptococcus
pyogenes*.

Аеробні
грамнегативні
бактерії

Burkholderia cepacia**, Eikenella corrodens,
Haemophilus influenzae*,
Haemophilus para- influenzae*,
Klebsiella oxytoca, Klebsiella
pneumoniae*, Moraxella catarrhalis*, Pasteurella multocida, Proteus vulgaris, Providencia rettgeri.

Анаеробні
бактерії

Peptostreptococcus.

Інші

Chlamydophila pneumoniae*, Chlamydophila psittaci,
Chlamidia trachomatis, Legionella
pneumophila*, Mycoplasma
pneumoniae*, Mycoplasma hominis, Ureaplasma urealyticum.

Види, для
яких набута
(вторинна)
резистентність
може бути
проблематичною

Аеробні
грампозитивні
бактерії

Enterococcus faecalis*, Staphylococcus aureus метицилінрезистентний, Staphylococcus coagulase spp.

Аеробні
грамнегативні
бактерії

Acinetobacter baumannii*, Citrobacter freundii*,
Enterobacter aerogenes,
Enterobacter agglomerans,
Enterobacter cloacae*, Escherichia
coli*, Morganella morganii*, Proteus mirabilis*, Providencia stuartii, Pseudomonas aeruginosa*, Serratia marcescens*.

Анаеробні
бактерії

Bacteroides fragilis, Bacteroides ovatus**, Bacteroides
thetaiotamicron**, Bacteroides
vulgatus**, Clostridium difficile**.

*Клінічна
ефективність
була
продемонстрована
для чутливих
ізолятів у
затверджених
клінічних
показаннях.

** Природна
помірна
чутливість.

Інші
дані

Госпітальні
інфекції,
викликані P.
aeruginosa, можуть
потребувати
комбінованої
терапії.

Фармакокінетика.

Абсорбція

Левофлоксацин
при
пероральному
прийомі швидко
та майже повністю
всмоктується,
при цьому Сmax
у плазмі
крові досягається
протягом 1
години.
Абсолютна
біодоступність
становить
приблизно 100 %.

Їжа
майже не
впливає на
всмоктування
левофлоксацину.

Розподіл

Приблизно
30-40 %
левофлоксацину
зв’язується з
протеїном
сироватки
крові.
Кумуляційний
ефект левофлоксацину
при багаторазовому
застосуванні
500 мг 1 раз на
добу
практично відсутній.
Існує
незначний,
але
передбачуваний
кумуляційний
ефект після
прийому доз по
500 мг 2 рази на
добу.
Стабільний
стан
досягається
протягом 3
днів.

Проникнення
у тканини та
рідини
організму

Проникнення
у слизову
оболонку
бронхів,
бронхіальний
секрет
тканин
легенів
(БСТЛ)

Максимальна
концентрація
левофлоксацину
у слизовій
оболонці
бронхів та бронхіальному
секреті
легенів
після прийому
500 мг
перорально
становила 8,3
мкг/г та 10,8
мкг/мл
відповідно.
Ці показники
досягалися
протягом 1
години після
прийому препарату.

Проникнення
у тканини
легенів

Максимальна
концентрація
левофлоксацину
у тканинах
легенів
після прийому
500 мг
перорально
становила
приблизно 11,3
мкг/г та
досягалася
через 4-6 годин
після
прийому
препарату. Концентрація
у легенях
перевищує
таку в плазмі
крові.

Проникнення
у вміст
міхура

Максимальна
концентрація
левофлоксацину
4,0-6,7 мкг/мл у
вмісті
міхура досягалася
через 2-4
години після
прийому
препарату
після 3 днів
прийому
препарату в
дозах 500 мг 1 - 2
рази на добу.

Проникнення
у
цереброспінальну
(спинномозкову)
рідину

Левофлоксацин
погано
проникає у
цереброспінальну
рідину.

Проникнення
у тканини
простати

Після
перорального
прийому 500 мг
левофлоксацину
1 раз на добу протягом
3 днів середня
концентрація
у тканині
простати
досягала 8,7
мкг/г, 8,2 мкг/г та
2,0 мкг/г
відповідно
через 2 години,
6 годин та 24
години;
середній
коефіцієнт концентрацій
простата/плазма
становив 1,84.

Концентрація
у сечі

Середня
концентрація
левофлоксацину
у сечі через 8-12
годин після
одноразового
прийому
перорально
дози 150 мг, 300 мг
чи 500 мг становила
44 мг/л, 91 мг/л та 200
мг/л
відповідно.

Біотрансформація

Левофлоксацин
метаболізується
незначною
мірою,
метаболітами
є
дисметил-левофлоксацин
та
левофлоксацину
N-оксид. Ці
метаболіти
становлять
менше 5 %
кількості
препарату, що
виділяється
зі сечею.
Левофлоксацин
є
стереохімічно
стабільним
та не
підлягає
інверсії
хіральної
структури.

Виведення

Після
перорального
та
внутрішньовенного
застосування
левофлоксацин
виводиться з
плазми крові відносно
повільно
(період
напіввиведення
становить 6-8
годин).
Виведення
відбувається
зазвичай нирками
(понад 85 %
введеної
дози).

Немає
суттєвої
різниці у
фармакокінетиці
левофлоксацину
після
внутрішньовенного
та
перорального
застосування,
що свідчить
про те, що
пероральний
та внутрішньовенний
шляхи застосування
є
взаємозамінними.

Лінійність

Левофлоксацин
має лінійну
фармакокінетику
у діапазоні 50-600
мг.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

На
фармакокінетику
левофлоксацину
впливає
ниркова
недостатність.
При зниженні
функції
нирок
знижується
ниркове
виведення та
кліренс, а
період
напіввиведення
збільшується,
як видно з
нижченаведеної
таблиці:

Кліренс
креатиніну
(мл/хв)

< 20

20-40

50-80

Нирковий
кліренс
(мл/хв)

13

26

57

Період
напіввиведення
(години)

35

27

9

Пацієнти
літнього
віку

Немає
значних
відмінностей
у фармакокінетиці
левофлоксацину
у молодих
пацієнтів та
пацієнтів
літнього
віку, крім
відмінностей,
пов’язаних
із кліренсом
креатиніну.

Гендерні
відмінності

Окремий
аналіз
продемонстрував
незначні
відмінності
у
фармакокінетиці
левофлоксацину
залежно від
статі. Не
існує доказів
того, що ці
гендерні
відмінності
є клінічно
значущими.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Левофлоксацин
показано для
лікування у дорослих
таких
інфекцій,
спричинених
чутливими до
левофлоксацину
мікроорганізмами:

–
гострий
бактеріальний
синусит;

–
загострення
хронічного бронхіту;

–
негоспітальна
пневмонія;

–
ускладнені та
неускладнені
інфекції
шкіри та
м’яких
тканин;

– нозокоміальна
пневмонія;

–
гострий
пієлонефрит, ускладнені
та
неускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів;

–
хронічний
бактеріальний
простатит;

–
легенева
форма
сибірської
виразки: постконтактна
профілактика
та лікування.

Левофлоксацин
у даній
лікарській
формі (таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою)
можна
застосовувати
для
завершення
курсу
терапії
пацієнтам,
які
продемонстрували
поліпшення
під час
первинного
лікування
левофлоксацином,
розчином для
інфузій.

Необхідно
враховувати
офіційні
рекомендації
щодо
належного
застосування
антибактеріальних
засобів.

Протипоказання.

-
Підвищена
чутливість
до
левофлоксацину,
інших
фторхінолонів
або до
будь-якого
інгредієнта
препарату;

-
епілепсія;

-
ушкодження
сухожиль,
пов’язане із
застосуванням
фторхінолонів;

- дитячий
вік (до 18 років);

-
вагітність
та період
годування
груддю.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
інших
лікарських
засобів на даний
лікарський засіб

Солі
заліза, солі
цинку,
антациди, що
містять магній
або алюміній,
диданозин

Всмоктування
левофлоксацину
значно зменшується,
коли
одночасно з
препаратом
приймають
солі заліза,
антациди, що
містять магній
чи алюміній,
або
диданозин (це
стосується
лише
лікарських
форм
диданозину з
алюміній- або
магнійвмісними
буферними
засобами).
Одночасне
застосування
фторхінолонів
та
мультивітамінних
препаратів,
що містять
цинк, знижує
їх абсорбцію
після
перорального
прийому. Препарат
слід
приймати не
менш ніж за 2
години до або
через 2
години після
прийому
лікарських
засобів, що містять
двовалентні
чи
тривалентні
катіони, такі
як солі
заліза, солі
цинку, антациди,
що містять
магній чи
алюміній, або
диданозин з
алюміній- або
магнійвмісними
буферними
засобами
(див. розділ «Спосіб
застосування
та дози»).
Солі кальцію
мають мінімальний
вплив на
абсорбцію
левофлоксацину
після
перорального
прийому.

Сукральфат

Біодоступність
препарату
значно
зменшується
при одночасному
застосуванні
його зі
сукральфатом.
Якщо
пацієнтові
необхідно отримувати
як
сукральфат,
так і левофлоксацин,
краще
приймати
сукральфат
через 2
години після прийому
препарату
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»).

Теофілін,
фенбуфен чи
подібні нестероїдні
протизапальні
засоби (НПЗЗ)

Не було
виявлено
фармакокінетичної
взаємодії
левофлоксацину
з теофіліном.
Проте можливе
суттєве
зниження
судомного
порога при
одночасному
застосуванні
хінолонів з
теофіліном, НПЗЗ
та іншими
агентами, які
зменшують
судомний
поріг.
Концентрація
левофлоксацину
у разі
наявності
фенбуфену
була
приблизно на
13 % вищою, ніж при
прийомі лише левофлоксацину.

Пробенецид
і циметидин

Пробенецид
та циметидин
статистично
достовірно
впливають на
виведення
левофлоксацину.
Нирковий
кліренс
левофлоксацину
знижується у разі
наявності  циметидину
на 24 %, а
пробенециду
– на 34 %. Це тому,
що обидва
препарати
здатні
блокувати
канальцеву
секрецію
левофлоксацину.
Однак при
дозах,
випробуваних
у
дослідженні,
не є
вірогідним,
щоб статистично
значущі
кінетичні
відмінності
мали клінічну
значимість.
Слід з
обережністю застосовувати
левофлоксацин
одночасно з
лікарськими
засобами, що
впливають на
канальцеву
секрецію,
такими як
пробенецид
та циметидин,
особливо
пацієнтам з
нирковою
недостатністю.

Інша
інформація

У
дослідженнях
клінічної
фармакології
було
продемонстровано,
що на
фармакокінетику
левофлоксацину
не мають клінічно
значущого
впливу такі
лікарські
засоби:
карбонат
кальцію,
дигоксин,
глібенкламід,
ранітидин.

Вплив
препарату на
інші
лікарські
засоби

Циклоспорин

Період
напіввиведення
циклоспорину
збільшується
на 33 % при
одночасному
прийомі з левофлоксацином.

Антагоністи
вітаміну К

При
одночасному
застосуванні
з антагоністами
вітаміну К
(наприклад,
із
варфарином)
повідомлялося
про
підвищення
показників
коагуляційних
тестів (протромбіновий
час/
міжнародне
нормалізаційне
співвідношення)
і/або
кровотечі, в
тому числі
виражені.
Зважаючи на
це, у
пацієнтів,
які отримують
паралельно
антагоністи
вітаміну К,
необхідно
здійснювати
контроль показників
коагуляції
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Лікарські
засоби, що
подовжують
інтервал QT

Левофлоксацин,
подібно до інших
фторхінолонів,
слід з
обережністю застосовувати
пацієнтам,
які
отримують
лікарські
засоби,
відомі своєю
здатністю
подовжувати
інтервал QT
(наприклад,
протиаритмічні
засоби класу
ІА та ІІІ,
трициклічні
антидепресанти,
макроліти та
антипсихотичні
лікарські
засоби) (див.
розділ
«Особливості
застосування»,
«Подовження
інтервалу QT»).

Інша
значуща
інформація

Не
відзначається
впливу
левофлоксацину
на
фармакокінетику
теофіліну, який
є  субстратом
ферменту CYPIA2, що
свідчить про
те, що
левофлоксацин
не є інгібітором
CYPIA2.

Інші
форми
взаємодії

Вживання
їжі

Не
спостерігалося
клінічно
значущої взаємодії
з харчовими
продуктами,
тому препарат
можна
приймати
незалежно
від вживання
їжі.

Особливості
застосування.

Слід
уникати
застосування
левофлоксацину
пацієнтам,
які раніше
мали
серйозні
побічні
реакції при
застосуванні
препаратів,
що містять хінолон
або
фторхінолон
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Лікування
цих
пацієнтів
левофлоксацином
слід
розпочинати
лише за відсутності
альтернативних
варіантів
лікування та
після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
(див. розділ
«Протипоказання»).

Тривалі,
інвалідизуючі
та потенційно
необоротні
серйозні
побічні
реакції

У
пацієнтів,
які отримували
хінолони та
фторхінолони,
незважаючи
на вік та
наявні
фактори
ризику, були
зареєстровані
дуже
рідкісні
випадки тривалих
(місяці або
роки)
інвалідизуючих
та потенційно
необоротних
серйозних
побічних
реакцій, що
впливали на
різні, іноді
декілька
систем
організму
(опорно-руховий
апарат,
нервову
систему,
психіку та
органи чуття).

Застосування
левофлоксацину
слід негайно
припинити
при перших
ознаках або
симптомах
будь-якої
серйозної
побічної
реакції, пацієнтам
потрібно
порадити
негайно
звернутися
за консультацією
до лікаря.

Слід
уникати
застосування
левофлоксацину
пацієнтам,
які перенесли
серйозні
побічні
реакції в
минулому при
застосуванні
хінолонів
або фторхінолонів.
Лікування
цих
пацієнтів
левофлоксацином
потрібно
починати
тільки за
відсутності
альтернативних
варіантів
лікування і
тільки після
ретельної
оцінки
користі/ризику.

Метицилінрезистетнтний
S. Aureus

Для
метицилінрезистентного Staphylococcus Aureus (MRSA)
існує дуже
висока
імовірність
корезистентності
до
фторхінолонів,
у тому числі
до левофлоксацину.
У зв’язку з
цим
левофлоксацин
не
рекомендований
для
лікування
інфекцій, відомим
чи
підозрюваним
збудником
яких є MRSA, за винятком
випадків,
коли
результати
лабораторних
тестів
підтвердили
чутливість збудника
до
левофлоксацину.

Левофлоксацин
можна
застосовувати
для лікування
гострого
бактеріального
синуситу та
загострення
хронічного
бронхіту,
якщо ці
інфекції
було діагностовано
відповідним
чином.

Резистентність
до
фторхінолонів
у Escherichia соli
(найчастішого
збудника
інфекцій
сечовивідних
шляхів)
варіює у
різних
країнах. При
призначенні
фторхінолонів
слід
враховувати
місцеву поширеність
резистентності
Е. соli до
фторхінолонів.

Легенева
форма
сибірської
виразки

Застосування
препарату
для
лікування
людини
базується на
основі даних in vitro про
сприйнятливість
Bacillus anthracis та
експериментальних
даних про
застосування
препарату тваринам
разом з
обмеженими
даними про його
застосування
для
лікування
людини. Лікарі
повинні
звернутися
до
національних
та/або
міжнародних
узгоджених
настанов щодо
лікування
сибірської
виразки.

Тендиніт
та розриви
сухожиль

Зрідка
можуть
траплятися
випадки
тендиніту.
Найчастіше
це
стосується
ахіллового
сухожилля (іноді
двобічний),
але не
обмежується
ним,
можливий
розрив
сухожилля та
запалення
сухожилля.
Цей
небажаний
ефект може
виникати
протягом 48
годин після
початку
лікування
хінолонами
та
фторхінолонами, він
спостерігався
навіть протягом
декількох
місяців
після
припинення
лікування та
може бути
двобічним.
Ризик
розвитку тендиніту
та розриву
сухожилля
збільшується
у пацієнтів
літнього
віку, пацієнтів
із
порушеннями
функції
нирок,
пацієнтів з
трансплантацією
паренхіматозних
органів, у
пацієнтів,
які
отримують
препарат у
дозі 1000 мг на
добу, та у
пацієнтів,
які
приймають кортикостероїди.
Тому
слід уникати
одночасного
застосування
кортикостероїдів. Пацієнтам
літнього
віку потрібно
коригувати
добову дозу
препарату
залежно від
кліренсу
креатиніну
(див. розділ
«Спосіб
застосування  та
дози»). Тому
необхідне
ретельне
спостереження
за такими
пацієнтами,
якщо їм призначають
препарат.
Пацієнтам
слід проконсультуватися
з лікарем,
якщо вони
спостерігають
симптоми
появи
тендиніту (наприклад,
болючий
набряк,
запалення).
При підозрі
на тендиніт застосування
левофлоксацину
слід негайно
припинити та
розпочати альтернативне
лікування
(наприклад,
забезпечивши
іммобілізацію)
ураженого сухожилля,
кінцівки
(див. розділи
«Протипоказання»
та «Побічні
реакції»). При
виникненні
ознак
тендинопатії
не слід
застосовувати
кортикостероїди.

Захворювання,
викликані Clostridium
difficile

Діарея,
особливо у
тяжких
випадках,
персистувальна
або
геморагічна,
яка виникає
під час чи
після лікування
препаратом (у
тому числі
протягом
кількох
тижнів після
лікування),
може бути
симптомами
захворювання,
зумовленого Clostridium
difficile. Найбільш
тяжкою
формою
даного
захворювання
є
псевдомембранозний
коліт (див.
розділ «Побічні
реакції»). У
зв’язку з цим
лікарю слід
враховувати
можливу
наявність
захворювання,
зумовленого Clostridium difficile, якщо у
пацієнта на
тлі
лікування
левофлоксацином
або після
нього
розвивається
діарея
тяжкого
ступеня. При
підозрі на
захворювання,
зумовлене Clostridium difficile, левофлоксацин
слід негайно
відмінити та у
невідкладному
порядку
розпочати
належне
лікування. Лікарські
засоби, що
пригнічують
моторику
кишечнику, протипоказані
у цій
клінічній
ситуації.

Пацієнти,
схильні до
судом

Хінолони
можуть
знижувати
судомний
поріг і
провокувати
розвиток
судом.
Препарат протипоказаний
пацієнтам з
епілепсією в
анамнезі
(див. розділ
«Протипоказання»).
Як і інші
хінолони,
левофлоксацин
слід з надзвичайною
обережністю застосовувати
пацієнтам,
схильним до
судом, таким
як пацієнти з
попереднім
ураженням
центральної
нервової
системи, при
одночасній
терапії
фенбуфеном
та подібними
до нього НПЗЗ
чи лікарськими
засобами, що
підвищують
судомну
готовність
(знижують
судомний
поріг),
такими як
теофілін
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
У разі виникнення
судомного
нападу (див.
розділ
«Побічні
реакції»)
левофлоксацин
слід
відмінити.

Пацієнти
з
недостатністю
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази

Пацієнти
з латентними
чи наявними
дефектами
активності
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази
можуть бути
схильними до
гемолітичних
реакцій при
лікуванні
антибактеріальними
засобами
групи
хінолінів. У
зв’язку з
цим, у разі
необхідності
застосування
левофлоксацину,
за цими
пацієнтами
слід
здійснювати
нагляд щодо
можливого виникнення
гемолізу.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

Оскільки
левофлоксацин
виводиться
переважно
нирками,
потрібна
корекція
дози для пацієнтів
із порушеннями
функції
нирок
(нирковою
недостатністю)
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Реакції
підвищеної
чутливості
(гіперчутливості)

Левофлоксацин
може час від
часу
викликати
серйозні
потенційно
летальні
реакції підвищеної
чутливості
(наприклад,
ангіоневротичний
набряк аж до
анафілактичного
шоку), в
окремих випадках
навіть після
застосування
початкової
дози (див.
розділ «Побічні
реакції»). У
цьому
випадку
пацієнтам
слід негайно
припинити
прийом препарату,
звернутися
до лікаря і
розпочати
відповідне
лікування.

Тяжкі
шкірні
побічні
реакції

Повідомляли
про розвиток
виражених
шкірних
побічних
реакцій (SCAR), включаючи
токсичний
епідермальний
некроліз,
також
відомий як синдром
Лайєлла,
синдром
Стівенса-Джонсона
та реакцій на
лікарський
засіб з
еозинофілією
та
системними
симптомами (DRESS),
які можуть
бути
небезпечними
для життя або
мати
летальний
наслідок (див.
розділ
«Побічні
реакції»).
Пацієнтів потрібно
попередити
про ознаки й
симптоми
виражених
шкірних
реакцій та
здійснювати
ретельний
нагляд. Якщо
такі ознаки
та симптоми
з’являються,
слід негайно
припинити
застосування
левофлоксацину
та
розглянути
альтернативне
лікування.
Якщо у
пацієнта розвинулася
така
серйозна
реакція, як токсичний
епідермальний
некроліз,  синдром
Стівенса-Джонсона
або DRESS при
застосуванні
левофлоксацину,
лікування
левофлоксацином
у цього пацієнта
ні в якому
разі не можна
розпочинати
повторно. Пацієнтам
слід
порадити
негайно
звернутися
до лікаря
перед
продовженням
лікування у
разі появи
реакцій на
шкірі та/або
слизових
оболонках.

Зміна
рівня
глюкози у
крові

Як у
випадку з
усіма
хінолонами,
повідомлялося
про випадки
змін з боку
рівня глюкози
у крові,
серед яких
були як
випадки
гіпоглікемії,
так і випадки
гіперглікемії,
що спостерігалося
зазвичай у
пацієнтів,
хворих на
цукровий
діабет, які
отримували
супутню
терапію
пероральними
гіпоглікемічними
засобами
(наприклад,
глібенкламідом)
або
інсуліном. Зафіксовано
випадки
гіпоглікемічної
коми.
Рекомендується
ретельне
спостереження
за рівнем
глюкози в
крові у
пацієнтів з
цукровим діабетом
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Якщо
пацієнт
повідомляє
про порушення
рівня
глюкози у
крові,
лікування
слід негайно
припинити і
розглянути
альтернативну
антибактеріальну
терапію
препаратами,
що не містять
фторхінолонів.

Профілактика
фотосенсибілізації

Повідомлялося
про випадки фотосенсибілізації
на тлі
застосування
левофлоксацину
(див. розділ
«Побічні
реакції»). З
метою її
уникнення
пацієнтам не
рекомендується
без особливої
потреби
піддаватися
впливу сильних
сонячних
променів чи
штучного УФ-випромінювання
(наприклад,
лампи
штучного
ультрафіолетового
випромінювання,
солярій) під
час
лікування та
протягом 48
годин після
припинення
прийому
левофлоксацину.

Пацієнти,
які
отримували
антагоністи
вітаміну К

Через
можливе
збільшення
показників
коагуляційних
тестів
(протромбіновий
час/міжнародне
нормалізаційне
співвідношення)
і/або можливе
збільшення
частоти
геморагічних
ускладнень у
пацієнтів,
які приймають
левофлоксацин
у поєднанні з
антагоністом
вітаміну К
(наприклад,
із
варфарином), при
одночасному
застосуванні
цих лікарських
засобів слід
контролювати
показники
згортання крові
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Психотичні
реакції

Повідомлялося
про
психотичні
реакції у пацієнтів,
які приймали
хінолони,
включаючи
левофлоксацин.
У рідкісних
випадках
вони
прогресували
до суїцидальних
думок та
самодеструктивної
поведінки,
іноді лише
після
прийому лише
однієї дози
левофлоксацину
(див. розділ
«Побічні
реакції»). Якщо
у пацієнта
виникають ці
реакції,
прийом
левофлоксацину
слід
припинити та
вдатися до
відповідних
заходів.
Рекомендується
з обережністю
застосовувати
левофлоксацин
пацієнтам із
психотичними
розладами
або
пацієнтам із
психічними
захворюваннями
в анамнезі.

Подовження
інтервалу QT

Слід з
обережністю застосовувати
фторхінолони,
включаючи
левофлоксацин,
пацієнтам з
відомими
факторами ризику
подовження
інтервалу QT,
такими як:

–
вроджений
або набутий
синдром
подовження
інтервалу QT;

–
одночасне
застосування
лікарських
засобів,
відомих
своєю
здатністю
подовжувати
інтервал QT
(наприклад,
протиаритмічні
засоби класу
ІА та ІІІ,
трициклічні антидепресанти,
макроліди,
антипсихотичні
лікарські
засоби);

–
порушення
балансу
електролітів
(наприклад,
гіпокаліємія,
гіпомагніємія);

–
захворювання
серця
(наприклад,
серцева
недостатність,
інфаркт
міокарда, брадикардія)
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози («Пацієнти
літнього
віку»)», «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та
«Передозування»).

Пацієнти
літнього
віку та жінки
молодшого
віку можуть
бути більш
чутливими до
лікарських
засобів, що
подовжують
інтервал QT. У
зв’язку з цим
необхідно з
обережністю
застосовувати
фторхінолони,
включаючи
левофлоксацин,
пацієнтам
цих груп.

Периферична
нейропатія

У пацієнтів,
які
отримували
хінолони та
фторхінолони,
були
зареєстровані
випадки сенсорної
або
сенсомоторної
полінейропатії,
що
призводять
до
парестезії,
гіпестезії,
дизестезії
або
слабкості. Прийом
левофлоксацину
слід
припинити, якщо
у пацієнта
спостерігаються
симптоми нейропатії,
такі
як біль,
печіння,
поколювання,
оніміння або
слабкість, щоб
попередити
виникнення
необоротного
стану.

Гепатобіліарні
порушення

При
застосуванні
левофлоксацину
(переважно у
пацієнтів із
тяжкими
основними
захворюваннями,
наприклад
сепсисом)
повідомляли
про випадки
некрозу
печінки аж до
печінкової
недостатності
з летальним
наслідком
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Пацієнтам
слід
рекомендувати
припинити
лікування та
звернутися
до лікаря,
якщо
виникають
такі прояви та
симптоми хвороби
печінки, як
анорексія,
жовтяниця, потемніння
сечі, свербіж
або біль у
ділянці
живота.

Загострення
myasthenia gravis

Фторхінолони,
включаючи
левофлоксацин,
мають ефект
нервово-м’язової
блокади та
можуть загострювати
м’язову
слабкість у
пацієнтів з myasthenia gravis. У
післяреєстраційному
періоді у
пацієнтів з myasthenia gravis зі
застосуванням
фторхінолонів
були
асоційовані
серйозні
побічні
реакції,
включаючи
летальні
випадки та
стани, що
потребували
заходів з
підтримки
дихання.
Левофлоксацин
не рекомендовано
застосовувати
пацієнтам з myasthenia gravis в
анамнезі.

Порушення
зору

Якщо при
прийомі
левофлоксацину
виникають
будь-які
порушення
зору або
побічні  реакції
з боку
органів зору,
слід негайно
звернутися
до
офтальмолога
(див. розділи «Побічні
реакції» та «Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами»).

Суперінфекція

Застосування
левофлоксацину,
особливо
тривале, може
призвести до
надмірного
росту
нечутливих
(резистентних)
до препарату
мікроорганізмів.
Якщо на тлі
терапії розвивається
суперінфекція,
необхідно вжити
належні
заходи.

Вплив
на
результати
лабораторних
досліджень

У пацієнтів,
які застосовували
левофлоксацин,
визначення
опіатів у
сечі може
дати
хибно-позитивний
результат.
Може
виникнути
необхідність
підтвердити
позитивні
результати
на опіати,
отримані при
скринінговому
тесті, за
допомогою
більш специфічних
методів.

Левофлоксацин
може
пригнічувати
ріст Micobacterium tuberculosis і у зв’язку
з цим
призводити
до хибнонегативних
результатів
при
бактеріологічній
діагностиці
туберкульозу.

Необхідно
брати до
уваги
офіційні
настанови
щодо
доцільного
застосування
антибактеріальних
засобів.

Аневризма
та дисекція
аорти та
регургітація/недостатність
серцевого
клапана серця
Епідеміологічні
дослідження повідомляють
про
підвищений
ризик
аневризми та
дисекції
аорти, особливо
у пацієнтів
літнього
віку, та регургітації
аортального
та мітрального
клапанів
після застосування
фторхінолонів. Зафіксовано
випадки
аневризми та
розшарування
аорти, іноді
ускладнені
розривом (включаючи
летальні), та
регургітації/функціональної
недостатності
будь-якого
клапана
серця у
пацієнтів,
які приймали
фторхінолони
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Отже, фторхінолони
слід
застосовувати
лише після
ретельної
оцінки
співвідношення
користі/ризику
та після
розгляду
інших терапевтичних
варіантів
лікування
пацієнтів із позитивним
сімейним
анамнезом
аневризми чи
вродженою
вадою
серцевих
клапанів, або
у пацієнтів з
існуючим
діагнозом
аневризми
та/або дисекції
аорти, або
захворюванням
серцевого клапана,
або за
наявності
інших
факторів
ризику або
сприятливих
умов

§
як і для
аневризми та
дисекції
аорти, так і
при регургітації/недостатності
серцевого
клапана (наприклад,
порушення
сполучної
тканини, такі
як синдром
Марфана або
синдром
Елерса-Данлоса,
синдром
Тернера, хвороба
Бехчета, артеріальна
гіпертензія,
ревматоїдний
артрит) або
додатково

§
при
аневризмі та
дисекції
аорти (наприклад,
судинні
розлади, такі
як артеріїт
Такаясу або
гігантоклітинний
артеріїт, або
відомий
атеросклероз,
або синдром
Шегрена) або
додатково

§
при
регургітації/недостатності
серцевого
клапана
(наприклад,
інфекційний
ендокардит).
Ризик
аневризми і
дисекції аорти
та їх розрив
може бути
підвищений у
пацієнтів,
які
одночасно
отримують
системні кортикостероїди.

У
разі виникнення
раптового
болю у
животі,
грудях або
спині
пацієнтам
слід негайно
звернутися
до лікаря у
відділення невідкладної
допомоги.

Пацієнтам
слід рекомендувати
негайно
звертатися
за медичною
допомогою у
разі гострої
задишки, нового
нападу
серцебиття
або розвитку
набряку
живота або
нижніх
кінцівок.

Важлива
інформація
про
допоміжні
речовини

Цей
лікарський
засіб у формі
таблеток, вкритих
плівковою
оболонкою, по
500 мг містить 33,0
мг натрію та
по 750 мг – 50,0 мг
натрію.

Слід
бути
обережним
при
застосуванні
пацієнтам,
які
застосовують
натрій-контрольовану
дієту.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність

Дані щодо
застосування
левофлоксацину
вагітним
жінкам
обмежені.

Існують
дані про
дослідження
на тваринах, які
не вказують
на прямий або
непрямий шкідливий
вплив щодо
репродуктивної
токсичності.
Однак через
відсутність
досліджень
дії на
організм
людини і на
основі
експериментальних
даних, які
вказують на
ризик
пошкодження
фторхінолонами
суглобового
хряща організму,
який росте,
левофлоксацин
не можна призначати
вагітним.

Якщо під
час
лікування
препаратом
діагностується
вагітність,
про це слід
повідомити
лікаря.

Період
годування
груддю

Левофлоксацин
протипоказаний
жінкам, які
годують
груддю.
Інформації
щодо проникнення
левофлоксацину
у грудне
молоко недостатньо,
хоча інші
фторхінолони
екскретуються
у грудне
молоко. Через
відсутність
досліджень
за участю
людей і
можливе
ушкодження
фторхінолонами
суглобового
хряща
організму,
який росте,
левофлоксацин
не можна призначати
жінкам, які
годують
груддю.

Фертильність

Левофлоксацин
не зумовлює
порушень
фертильності
або
репродуктивної
функції у тварин.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими механізмами.

Пацієнтам,
які керують
транспортними
засобами,
працюють з
машинами та
механізмами, слід
враховувати
можливі
небажані дії
на нервову
систему
(запаморочення/вертиго,
сонливість,
сплутаність
свідомості,
розлади зору
та слуху,
розлади
процесів
руху, в тому
числі під час
ходьби) та можуть
порушувати
здатність
пацієнта до концентрації
уваги і
швидкість
його реакції
і, таким
чином,
зумовлювати
підвищений ризик
у ситуаціях,
коли ці
якості мають
особливо
велике значення
(наприклад,
при
керуванні
автотранспортом
або роботі з
іншими
механізмами).

Спосіб
застосування
та дози.

Препарат
приймають 1
раз на добу.
Доза препарату
залежить від
типу і
тяжкості
інфекції. Тривалість
лікування
залежить від
перебігу хвороби.
Рекомендовано
продовжувати
лікування препаратом
принаймні
протягом 48-72
годин після
нормалізації
температури
тіла або підтвердженого
мікробіологічними
тестами
знищення
збудників.

Таблетки
левофлоксацину
можна
застосовувати
для
завершення
курсу
терапії пацієнтам,
які
продемонстрували
поліпшення у
процесі
первинного
лікування
левофлоксацином
у формі
розчину для
інфузій,
використовуючи
при цьому
такі ж
дозування.

Таблетки
слід ковтати,
не
розжовуючи,
запиваючи
достатньою
кількістю
рідини. Для
отримання
необхідної
дози
таблетку
можна
розділити
вздовж риски
для
розподілу.
Приймати
препарат можна
незалежно
від вживання
їжі.

Препарат
треба
застосовувати
щонайменше
за 2 години до
або після
застосування
солей заліза,
солей цинку,
антацидів, що
містять
магній або
алюміній,
диданозину (лише
для форм
диданозину,
які містять
буферні
агенти
алюмінію або
магнію) і
сукральфату, оскільки
можливе
зменшення
абсорбції (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Рекомендоване
дозування Uдля
дорослих
пацієнтів з
нормальною
функцією нирокU, у
яких кліренс
креатиніну
становить
понад 50 мл/хв

Показання

Добова доза

Тривалість
лікування

Нозокоміальна
пневмонія

750 мг

7-14 днів

Негоспітальна
пневмонія

500 мг

7-14 днів

750 мг

5 днів

Ускладнені
інфекції
шкіри і
м`яких
тканин

750 мг

7-14 днів

Неускладнені
інфекції
шкіри і
м`яких тканин

500 мг

7-10 днів

Хронічний
бактеріальний
простатит

500 мг

28 днів

Легенева
форма
сибірської
виразки

500 мг

8 тижнів

Ускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів
включно з
пієлонефритом

250 мг

10 днів

750 мг

5 днів

Неускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів

250 мг

3 дні

Загострення
хронічного
бронхіту

500 мг

7 днів

Гострий
бактеріальний
синусит

500 мг

10-14 днів

750 мг

5 днів

Дозування
для
пацієнтів з
порушеннями
функції
нирок, у яких
кліренс
креатиніну

становить
менше 50 мл/хв

Кліренс
креатиніну
понад

50
мл/хв

Кліренс
креатиніну

20 -
49 мл/хв

Кліренс
креатиніну

10 -
19 мл/хв

Гемодіаліз
або
хронічний
амбулаторний
перитонеальний
діаліз (ХАПД)

750
мг кожні

24
години

750 мг
кожні

48
годин

750 мг – початкова
доза, потім
по 500 мг кожні 48
годин

750 мг – початкова
доза, потім
по 500 мг кожні 48
годин

500
мг кожні

24
години

500 мг – початкова
доза, потім
по 250 мг кожні 24
години

500 мг – початкова
доза, потім
по 250 мг кожні 48
годин

500 мг – початкова
доза, потім
по 250 мг кожні 48
годин

250
мг кожні

24
години

Корекція
дози не
потрібна

250 мг
кожні 48 годин.
При
лікуванні
неускладнених
інфекцій
сечовивідних
шляхів
корекція
дози не
потрібна

Інформація
щодо
коригування
дози
відсутня.

Дозування
для
пацієнтів із
порушеннями
функції
печінки.
Корекція
дози не
потрібна,
оскільки
левофлоксацин
незначною
мірою
метаболізується
у печінці та
виводиться
переважно
нирками.

Дозування
для
пацієнтів
літнього
віку. Якщо
функція
нирок не
порушена,
немає
потреби у
корекції
дози (див.
розділ
«Особливості
застосування»
(«Тендиніт
та розриви
сухожиль», «Подовження
інтервалу QT»)).

Діти.

Застосування
левофлоксацину
протипоказано
дітям та
підліткам
(віком до 18
років),
оскільки не
виключене
ушкодження
суглобового
хряща.

Передозування.

Симптоми

Найважливіші
передбачувані
симптоми передозування
препарату
стосуються
центральної
нервової
системи
(сплутаність
свідомості,
запаморочення,
порушення
свідомості
та судомні
напади,
галюцинації,
тремор);
реакції з
боку травної
системи, такі
як нудота та
ерозія
слизових оболонок.
Згідно з
результатами
досліджень при
застосуванні
доз, вищих за
терапевтичні,
спостерігалося
подовження інтервалу
QT.

Лікування

Терапія
симптоматична.
У випадках
передозування
необхідно
проводити
ретельне
спостереження
за пацієнтом,
включаючи
ЕКГ.

У разі
гострого
передозування
призначається
промивання
шлунка. Для
захисту
слизової
оболонки
шлунка
застосовуються
антацидні
засоби.

Гемодіаліз,
у тому числі
перитонеальний
діаліз або
ХАПД, не є
ефективним
для
виведення
левофлоксацину
з організму.
Не існує
жодних специфічних
антидотів.

Побічні
реакції.

Нижче
вказані
побічні
реакції за
системами
органів та
частотою:
дуже часто (≥ 1/10),
часто (≥ 1/100, < 1/10),
нечасто (≥ 1/1000, ≤ 1/100),
рідко (≥ 1/10000, ≤ 1/1000), частота
невідома (не
може бути
оцінена,
виходячи з
наявних
даних).

У межах
кожної групи
за частотою
проявів побічні
реакції
зазначені у
порядку зменшення
ступеня
тяжкості.

Класи
та системи

Часто

Нечасто

Рідко

Частота невідома

Інфекції
та інвазії

Грибкові
інфекції,
включаючи
інфекції, спричинені
грибками
роду Candida;

резистентність
патогенних мікроорганіз-мів

З боку
кровоносної
та
лімфатичної
систем

Лейкопенія,

еозинофілія

Тромбоцитопенія,

нейтропенія

Панцитопенія,

агранулоцитоз,

гемолітична
анемія

З боку
імунної
системи

Ангіоневротич-ний
набряк,

гіперчутливість

(див.
розділ
«Особливості
застосування»)

Анафілактичний
/анафілактоїдний
шокa

(див.
розділ
«Особливості
застосування»)

З боку
ендокринної
системи

Синдром
неадекватної
секреції
антидіуретичного
гормону (СНС
АДГ)

Порушення
обміну
речовин і
харчування

Анорексія

Гіпоглікемія,
в основному
у пацієнтів,
хворих на
діабет

(див.
розділ
«Особливості
застосування»)

Гіперглікемія,

гіпоглікемічна
кома (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

З боку
психіки*

Безсоння

Тривожність,

сплутаність
свідомості,

нервозність

Психотичні
реакції
(наприклад,
із галюцинаціями,
параноєю);

депресія,

ажитація,

порушення
сну,

жахливі
сновидіння,

делірій

Психотичні
реакції зі
самодеструктивною
поведінкою,
включаючи
суїцидальну
спрямованість
мислення або
дій (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

З боку
нервової
системи*

Головний
біль,

запаморочення

Сонливість,

тремор,

дисгевзія
(суб’єктивний
розлад
смаку)

Судоми
(див. розділи
«Проти-показання»
та
«Особливості
застосування»),

парестезія

Периферична
сенсорна
або
сенсомоторна
нейропатія
(див. розділ «Особливості
застосування»),

порушення
нюху
(паросмія),
включаючи
аносмію
(відсутність
нюху),

дискінезія
(порушення
координації
рухів),

екстрапірамідні
розлади,
агевзія,
синкопе
(непритомність);
доброякісна
внутрішньочерепна
гіпертензія

З боку
органів
зору*

Порушення
зору, такі як
затуманений
зір,

нечіткість
зору (див. розділ
«Особливості
застосування»)

Тимчасова
втрата зору (див.
розділ «Особливості
застосування»)

З боку
органів
слуху та
рівноваги*

Вертиго

Шум у
вухах

Втрата
слуху,

погіршення
слуху

Серцеві
розлади**

Тахікардія,

відчуття
серцебиття

Шлуночкова
тахікардія,  що
може призводити
до зупинки
серця

Шлуночкова
аритмія
типу torsade de
pointes (переважно
у пацієнтів
із
факторами
ризику
подовження
інтервалу QT),
подовження
інтервалу QT
на ЕКГ (див.
розділи
«Особливості
застосування»
(«Подовження
інтервалу QT»)
та
«Передозування»)

Судинні
розлади**

Артеріальна
гіпотензія

З боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння

Задишка

Бронхоспазм,
алергічний
пневмоніт

З боку травної
системи

Діарея,

блювання,

нудота

Біль у
животі,

диспепсія,

метеоризм,

запор

Діарея
геморагічна,
що може
свідчити
про
ентероколіт,
включаючи
псевдомембранозний
коліт (див.
розділ
«Особливості
застосування»),

панкреатит

З боку
печінки та
жовчовивідних
шляхів

Підвищення
рівня
печінкових
ферментів (АЛТ/АСТ,
лужної
фосфатази,
ГГТ)

Підвищення
рівня
білірубіну
в крові

Жовтяниця
та тяжке
ураження
печінки,
включаючи
випадки
гострої
печінкової
недостатності
(іноді
летальні),
переважно у
пацієнтів з
тяжкими
основними
захворюваннями
(див. розділ
«Особливості
застосування»),

гепатит

З боку
шкіри та
підшкірних
тканинb

Висипання,

свербіж,

кропив’янка,

гіпергідроз

Реакція
з
еозинофілією
та
системними
симптомами (DRESS)

(див. розділ
«Особливості
застосування»),

фіксована
лікарська
еритема

Токсичний
епідермальний
некроліз,

синдром
Стівенса- Джонсона,

поліморфна
еритема,

реакції
фотосенсибілізації
(див. розділ «Особливості
застосування»),

лейкоцитокластичний
васкуліт, стоматит

З боку
скелетно-м’язової
системи та
сполучної
тканини*

Артралгія,

біль у
м’язах

Ураження
сухожиль
(див. розділ
«Особливості
застосування»),
у тому числі
їх
запалення
(тендиніт)
(наприклад,
ахіллового
сухожилля).
М’язова
слабкість,
яка може
мати
особливе
значення
для хворих
на міастенію
гравіс (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

Рабдоміоліз,
розрив
сухожилля
(наприклад,
ахіллового,
див. розділ
«Особливості
застосування»),
розрив
зв’язок, розрив
м’язів,
артрит

З боку
сечовидільної
системи

Підвищення
рівня
креатиніну
в крові

Гостра
ниркова
недостатність
(наприклад, внаслідок
інтерстиціального
нефриту)

Загальні
розлади та
реакції в
місці введення*

Астенія

Підвищення
температури
тіла
(пірексія)

Біль (у
тому числі
біль у спині,
грудній клітці,
кінцівках)

aАнафілактичні
та
анафілактоїдні
реакції
іноді
можливі
навіть після
застосування
першої дози.

bРеакції
з боку шкіри
та слизової
оболонки іноді можливі
навіть після
застосування
першої дози.

*Дуже
рідкісні
випадки
тривалих (до
місяців або
років),
інвалідизуючих
та
потенційно незворотних
серйозних
реакцій на
лікарські
засоби, що
зачіпають
кілька, іноді
множинні,
класи систем
органів та
органів чуття
(включаючи
такі реакції,
як тендиніт,
розрив
сухожилля,
артралгія,
біль у
кінцівках, порушення
ходи, у
деяких
випадках
повідомлялося
про
невропатію,
пов’язану з
парестезією,
депресією,
втомою,
порушенням
пам’яті,
порушеннями
сну та
порушеннями
слуху, зору,
смаку та
запаху), що
пов’язано зі
застосуванням
хінолонів та
фторхінолонів,
незалежно
від раніше
існуючих
факторів
ризику (див.
розділ «Особливості
застосування»).

**У
пацієнтів,
які
отримували
фторхінолони,
повідомлялося
про випадки
аневризми та
дисекції
аорти, інколи
ускладнені
розривом (включаючи
летальні
випадки), та
регургітації/недостатності
будь-якого з
клапанів
серця (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

До інших
побічних
реакцій,
пов’язаних
із застосуванням
фторхінолонів,
належать напади
порфірії у
хворих на
порфірію.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх законним
представникам
слід
повідомляти
про усі випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 2
роки.

Умови
зберігання.
Зберігати в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
500 мг або 750 мг, по 10
таблеток,
вкритих плівковою
оболонкою, у
блістері, по 1
блістеру в картонній
пачці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

Туліп
Лаб Пвт. Лтд., Індія/Tulip Lab Pvt. Ltd., India.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

F-20/21,
Ранджангаон
MIDC, Тал. Ширур,
Діст. Пун, Індія.

F-20/21, Ranjangaon MIDC,
Tal. Shirur, Dist – Pune, India.

Заявник.

Туліп
Лаб Прайвіт
Лімітед, Індія/Tulip Lab Private Limited, India.

Mісцезнаходження
заявника.

4024, А-Вінг,
Оберої
Гарден
Естейт, Чандівалі,
Андхері (Іст),
Мумбаї – 400072,
Індія.

4024, A-Wing, Oberoi Garden Estate, Chandivali, Andheri (East), Mumbai
– 400072, India.