ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

МЕДОКЛАВ

(MEDOCLAV)

Cклад:

діючі
речовини:
амоксицилін,
кислота
клавуланова;

5 мл
суспензії
містить
амоксициліну
тригідрату
еквівалентно
амоксициліну
250 мг і cуміш
калію
клавуланату
з кремнію
діоксидом (1:1)
еквівалентно
клавулановій
кислоті 62,5 мг;

допоміжні
речовини:
ксантанова
камедь (E 415), гіпромелоза
2910 (Е 5), сахарин
натрію (E 954),
кремнію
діоксид
колоїдний
безводний,
кремнію діоксид
(E 551),
ароматизатор
полуничний,
ароматизатор
персиковий, ароматизатор
лимонний, кислота
янтарна (E 363).

Лікарська
форма.
Порошок для
оральної
суспензії.

Основні
фізико-хімічні
властивості: вільносипучий
порошок від
білого до
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група. Антибактеріальні
засоби для
системного застосування.
Бета-лактамні
антибіотики, пеніциліни.
Комбінації
пеніцилінів
з інгібіторами
бета-лактамази.
Код АТХ J01C R02.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії. Амоксицилін
являє собою
напівсинтетичний
пеніцилін
(бета-лактамний
антибіотик),
який інгібує
один або кілька
ферментів
(часто
іменованих пеніцилінзв’язуючими
білками, ПЗБ)
у процесі
біосинтетичного
метаболізму
бактеріального
пептидоглікану,
що є невід’ємним
структурним
компонентом
клітинної
стінки
бактерій.
Інгібування
синтезу
пептидоглікану
призводить
до послаблення
клітинної
стінки,
наслідком
чого є лізис
і загибель
клітин.

Амоксицилін
є чутливим до
розщеплення
бета-лактамазами,
що
продукуються
резистентними
бактеріями,
отже, спектр
активності амоксициліну
як
монотерапії
не включає організми,
які
продукують
ці ферменти.

Клавуланова
кислота є
бета-лактамом,
структурно
спорідненим
із
пеніцилінами.
Вона деактивує
деякі
ферменти
бета-лактамази,
тим самим
запобігаючи
інактивації
амоксициліну.
Клавуланова
кислота у
вигляді
монотерапії
не виявляє
клінічно
корисного
антибактеріального
ефекту.

Співвідношення
ФK/ФД. Час, що
перевищує
мінімальну
інгібуючу
концентрацію
(Ч>MIК), вважається
основним
фактором,
який визначає
ефективність
для
амоксициліну.

Механізми
резистентності. Існують
два
механізми
резистентності
до амоксициліну/клавуланової
кислоти:

-       інактивація
бактеріальними
бета-лактамазами,
які самі по
собі не
інгібуються
клавулановою
кислотою,
включаючи класи
B, C і D;

-       перетворення
ПЗБ, що
зменшує
афінність антибактеріального
препарату до
мішені.

Непроникність
бактерій або
механізм рефлюксного
насоса може
викликати
резистентність
бактерій або спричиняти
її, зокрема у
грамнегативних
бактерій.

Граничні
значення. Граничні
значення МІК
для
амоксициліну/клавуланової
кислоти,
встановлені
Європейським
комітетом з
випробування
антимікробної
чутливості (EUCAST)

Мікроорганізми

Граничні
значення
чутливості
(мкг/мл)

Чутливі

Помірно
чутливі

Резистентні

Haemophilus influenzae1

≤1

-

> 1

Moraxella catarrhalis1

≤1

-

> 1

Staphylococcus aureus 2

≤2

-

>2

Коагулазонегативні
стафілококи
2

≤ 0,25

> 0,25

Enterococcus1

≤4

8

> 8

Streptococcus A, B, C, G5

≤ 0,25

-

> 0,25

Streptococcus pneumoniae3

≤ 0,5

1–2

>2

Ентеробактерії
1, 4

-

-

> 8

Грамнегативні
анаеробні
бактерії 1

≤4

8

> 8

Грампозитивні
анаеробні
бактерії 1

≤4

8

> 8

Граничні
значення, що
не
стосуються
окремих
видів 1

≤2

4–8

> 8

1 Повідомлені
значення
для
концентрацій
амоксициліну.
З метою
випробування
чутливості
концентрація
клавуланової
кислоти встановлена
у значенні 2
мг/л.

2
Повідомлені
значення
для
концентрацій
оксациліну.

3 Граничні
значення,
наведені в
таблиці, розраховані
із граничних
значень для
ампіциліну.

4 Граничне
значення
резистентності
R>8 мг/л означає,
що всі штами
з
механізмами
резистентності
заявлені як
резистентні.

5 Граничні
значення,
наведені в
таблиці, розраховані
із
граничних
значень для
бензилпеніциліну.

Розповсюдженість
резистентності
може
змінюватися
географічно
і з часом для
окремих видів,
тому бажано
мати місцеву
інформацію
щодо
чутливості,
особливо при
лікуванні
тяжких
інфекцій. За
необхідності
потрібен експертний
висновок,
якщо місцева
розповсюдженість
резистентності
є такою, що
користь
препарату, принаймні
при деяких
типах
інфекцій,
викликає
сумніви.

Зазвичай
чутливі
види

Грампозитивні
аероби: Enterococcus
faecalis, Gardnerella vaginalis, Staphylococcus aureus

(чутливий
до
метициліну)£, Coagulase-negative staphylococci
(чутливий до
метициліну), Streptococcus
agalactiae, Streptococcus pneumoniae1, Streptococcus pyogenes та
інші
бета-гемолітичні
стрептококи,
група Streptococcus viridans.

Грамнегативні
аероби: Capnocytophaga
spp., Eikenella corrodens, Haemophilus influenzae2, Moraxella catarrhalis, Pasteurella midtocida.

Анаероби:
Bacteroides fragilis, Fusobacterium nucleatum, Prevotella spp.

Види,
для яких
набуття
резистентності
може бути
проблемою

Грампозитивні
аероби: Enterococcus
faecium$.

Грамнегативні
аероби: Escherichia coli, Klebsiella
oxytoca, Klebsiella pneumoniae, Proteus mirabilis, Proteus vulgaris.

Природно
резистентні
мікроорганізми

Грамнегативні
аероби: Acinetobacter
sp., Citrobacter freundii, Enterobacter sp., Legionella
pneumophila, Morganella morganii, Providencia
spp., Pseudomonas sp., Serratia
sp., Stenotrophomonas
maltophilia.

Інші
мікроорганізми: Chlamydophila
pneumoniae, Chlamydophila psittaci, Coxiella burnetti, Mycoplasma pneumoniae

$
Природна
помірна
чутливість
за відсутності
набутого
механізму
резистентності.

£ Всі
стафілококи,
резистентні
до метициліну,
є
резистентними
до
амоксициліну/
клавуланової
кислоти.

1 Streptococcus
pneumoniae, резистентний
до
пеніциліну,
не слід
лікувати
цією
лікарською
формою
амоксициліну/клавуланової
кислоти (див.
розділи
«Особливості
застосування»
та «Спосіб
застосування
та дози»).

2
Штами зі
зниженою
чутливістю
були зареєстровані
у деяких
країнах ЄС
із частотою
вище 10 %.

Фармакокінетика.

Абсорбція. Амоксицилін
і
клавуланова
кислота
повністю
дисоціюють у
водному
розчині при
фізіологічному
рівні рН.
Обидва
компоненти
швидко та добре
абсорбуються
при
пероральному
прийомі.
Біодоступність
амоксициліну
та клавуланової
кислоти
становить
приблизно 70 %
при пероральному
прийомі.
Профілі обох
компонентів
у плазмі
ідентичні, а
час
досягнення
максимальної
концентрації
в плазмі крові
(Tmax) для
кожного
компонента
становить
приблизно
одну годину.

Концентрації
амоксициліну
та клавуланової
кислоти у
сироватці, що
досягаються
при прийомі
амоксициліну/клавуланової
кислоти,
ідентичні
тим, що
досягаються
при пероральному
прийомі
еквівалентних
доз амоксициліну
або
клавуланової
кислоти окремо.

Розподіл. Приблизно
25 %
загального
обсягу
клавуланової
кислоти у
плазмі крові та
18 %
загального
амоксициліну
в плазмі крові
зв’язуються
з білками. Уявний
об’єм
розподілу
становить приблизно
0,3–0,4 л/кг для
амоксициліну
і  приблизно
0,2 л/кг для
клавуланової
кислоти.

Після
внутрішньовенного
введення
амоксицилін
і
клавуланова
кислота були
виявлені в
жовчному
міхурі,
черевній
тканині,
шкірі,
жировій
тканині,
м’язовій
тканині, синовіальній
та
перитонеальній
рідині, жовчі
і гної.
Амоксицилін
не
розподіляється
достатньою
мірою в
спинномозковій
рідині.

Дослідження
на тваринах
не виявили
жодних
доказів
значної
затримки
речовин,
похідних будь-якого
компонента
препарату, у
тканинах організму.
Амоксицилін,
як і
більшість
пеніцилінів,
може бути
виявлений у
грудному молоці.
Незначна
кількість
клавуланової
кислоти
також може
бути
виявлена у
грудному
молоці (див.
розділ «Застосування
у період вагітності
або
годування
груддю»).

Було
виявлено, що
як
амоксицилін,
так і клавуланова
кислота
проникають
крізь плацентарний
бар’єр (див.
розділ «Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю»).

Біотрансформація.
Амоксицилін
частково
виводиться
із сечею у
вигляді
неактивної
пеніцилойної
кислоти в
кількостях,
еквівалентних
10–25 % початкової
дози.
Клавуланова
кислота
значною мірою
метаболізується
в організмі
людини і
виводиться
із сечею і
фекаліями та
у вигляді
двоокису
вуглецю у
видихуваному
повітрі.

Виведення.
Основним
шляхом
виведення
амоксициліну
є нирки, тоді
як
клавуланова
кислота
виводиться
як нирками,
так і шляхом
дії позаниркових
механізмів.

У
здорових
добровольців
середній
період напіввиведення
амоксициліну/клавуланової
кислоти
становить
приблизно
одну годину,
а середній
загальний
кліренс –
приблизно
25 л/годину.
Різноманітні
дослідження
показали, що
виділення із
сечею
становить
50–85 % для
амоксициліну
та 27–60 % для
клавуланової
кислоти протягом
24-годинного
періоду. У
випадку
клавуланової
кислоти
найбільша
кількість
речовини
виводиться
протягом
перших 2
годин після
прийому.

Одночасне
застосування
пробенециду
сповільнює
виведення
амоксициліну,
але не затримує
ниркової
екскреції
клавуланової
кислоти (див.
розділ «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Вік.
Період
напіввиведення
амоксициліну
є ідентичним
для дітей
віком від 3
місяців до 2 років,
дітей
старшого
віку та
дорослих. Для
дітей (у тому
числі
недоношених
немовлят) першого
тижня життя
частота
прийому не
повинна перевищувати
2 рази на добу через
незрілість
ниркового
шляху виведення.
Оскільки
пацієнти
літнього
віку більш
схильні до
зниження
функції
нирок, дозування
слід обирати
з
обережністю,
рекомендується
також
контроль
функції
нирок.

Стать.
Після
перорального
прийому
амоксициліну/клавуланової
кислоти здоровими
чоловіками
та жінками
стать не мала
значного
впливу на
фармакокінетику
амоксициліну
чи
клавуланової
кислоти.

Порушення
функції
нирок. Загальний
сироватковий
кліренс
амоксициліну/клавуланової
кислоти
пропорційно
зменшується
зі зниженням
функції
нирок.
Зниження
кліренсу
препарату
більш виражене
для
амоксициліну,
ніж для
клавуланової
кислоти,
оскільки
більша
частка
амоксициліну
виводиться
нирками. При
нирковій недостатності
дозування
має
запобігати
надмірній
кумуляції
амоксициліну,
у той же час
зберігаючи
достатні
рівні
клавуланової
кислоти (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

Порушення
функції
печінки. Пацієнтам
із
печінковою
недостатністю
рекомендується
обережне
застосування
препарату і
регулярний
контроль
функції
печінки.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування у
дорослих та
дітей
бактеріальних
інфекцій,
спричинених
чутливими до Медоклаву
мікроорганізмами,
таких як:

-
підтверджений
гострий
бактеріальний
синусит;

-
гострий
середній
отит;

-
підтверджене
загострення
хронічного
бронхіту;

-
негоспітальна
пневмонія;

-
цистит;

-
пієлонефрит;

-
інфекції
шкіри та
м’яких
тканин, у т.ч.
целюліт,
укуси тварин,
тяжкі
дентоальвеолярні
абсцеси з
поширеним
целюлітом;

-
інфекції
кісток та
суглобів, у
т.ч.
остеомієліт.

При призначенні
антибактеріальних
препаратів
слід
керуватися
правилами їх
належного
застосування.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до будь-яких
компонентів
препарату, до
будь-яких
антибактеріальних
засобів
групи
пеніцилінів. Наявність
в анамнезі
тяжких
реакцій
гіперчутливості
(в т.ч.
анафілаксії),
пов’язаних
із
застосуванням
інших
бета-лактамних
агентів (у т.ч.
цефалоспоринів,
карбапенемів
або
монобактамів).
Наявність в
анамнезі
жовтяниці
або дисфункції
печінки,
пов’язаних
із
застосуванням
амоксициліну/клавуланату.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Антикоагулянти
для
перорального
застосування. Антикоагулянти
для
перорального
застосування
та
антибіотики
пеніцилінового
ряду широко
використовуються
у практиці при
відсутності
повідомлень
про
взаємодію.
Однак
описано
випадки
збільшення
міжнародного
коефіцієнта
нормалізації
у пацієнтів,
які приймали
аценокумарол
або варфарин
та яким був
прописаний
курс
лікування
амоксициліном.
Якщо необхідний
одночасний
прийом таких
препаратів,
слід ретельно
контролювати
протромбіновий
індекс або
міжнародний
коефіцієнт
нормалізації
при
додаванні
або
припиненні
прийому амоксициліну.
Крім того,
може бути
потрібна корекція
дози
антикоагулянтів
для перорального
застосування
(див. розділи
«Особливості
застосування» та
«Побічні
реакції»).

Метотрексат. Пеніциліни
можуть
знижувати
виведення метотрексату,
що викликає
потенційне
збільшення
токсичності.

Пробенецид. Одночасне
застосування
пробенециду
не
рекомендується.
Пробенецид зменшує
ниркову
канальцеву
секрецію
амоксициліну.
Одночасне
застосування
пробенециду
може
призвести до
збільшення рівня
та
тривалості
знаходження
амоксициліну
(але не
клавуланової
кислоти) у
крові.

Мікофенолату
мофетил. У
хворих, які
лікуються
мікофенолату
мофетилом,
після
початку
застосування
перорального
амоксициліну
з клавулановою
кислотою
може
зменшитись
предозова
концентрація
активного
метаболіту –
мікофенолової
кислоти –
приблизно на      50 %.
Ця зміна
предозового
рівня може не
повністю
відповідати
зміні
загальної
експозиції
мікофенолової
кислоти.
Таким чином,
зміна
дозування мікофенолату
мофетилу
зазвичай не
потрібна,
якщо немає
клінічного
підтвердження
дисфункції
трансплантата.
Однак
ретельне
спостереження
необхідне
протягом
одночасного
застосування
та впродовж
деякого часу
після антибіотикотерапії.

Особливості
застосування.

Перед початком
терапії
амоксициліном/клавулановою
кислотою
слід
ретельно зібрати
інформацію
щодо
попередніх
реакцій підвищеної
чутливості
на
пеніциліни,
цефалоспорини
або інші
бета-лактамні
препарати
(див. розділи
«Протипоказання» та
«Побічні
реакції»). Повідомлялося
про серйозні
та в окремих
випадках
летальні
реакції
підвищеної
чутливості (включаючи
анафілактичні
реакції та
тяжкі шкірні
побічні
реакції) у
пацієнтів,
які
отримували
лікування
пеніциліном.
Такі реакції
більш
вірогідні у
хворих з
підвищеною
чутливістю
до
пеніциліну в
анамнезі та
пацієнтів з
атопічними
захворюваннями.
При появі
алергічної
реакції слід
припинити
застосування
амоксициліну/клавуланової
кислоти та
розпочати
відповідну
альтернативну
терапію.

У разі
якщо
доведено, що
інфекція
викликана
мікроорганізмом(-ами),
чутливим(-ими)
до амоксициліну,
слід
розглянути
перехід від амоксициліну/клавуланової
кислоти до
амоксициліну
відповідно
до
загальноприйнятих
настанов.

Ця
лікарська
форма Медоклаву
не підходить
для
застосування
за наявності високого
ризику того,
що вірогідні
збудники
захворювання
мають
резистентність
до бета-лактамних
препаратів,
яка не
опосередкована
бета-лактамазами,
чутливими до
інгібування
клавулановою
кислотою. Не
слід застосовувати
цю лікарську
форму для
лікування
резистентного
до
пеніциліну S.
pneumoniae.

У
пацієнтів із
порушеннями
функції
нирок та у
пацієнтів,
які приймають
високі дози
препарату,
можливе
виникнення
судом (див.
розділ
«Побічні
реакції»).

Слід
уникати
застосування
амоксициліну/клавуланової
кислоти при
підозрі на
інфекційний
мононуклеоз,
оскільки в
цьому випадку
із
застосуванням
амоксициліну
було пов’язане
виникнення
короподібного
висипання.

Одночасний
прийом
алопуринолу
під час лікування
амоксициліном
підвищує
ймовірність
виникнення
алергічних
реакцій з боку
шкіри.

Тривале
застосування
в окремих
випадках може
призвести до
надмірного
розмноження
мікроорганізмів,
нечутливих
до препарату.

Виникнення
на початку
лікування
гарячкової
генералізованої
еритеми,
пов’язаної з утворенням
пустул, може
бути
симптомом гострого
генералізованого
екзантематозного
пустульозу
(ГГЕП) (див.
розділ
«Побічні реакції»).
Така реакція
вимагає
припинення застосування
Медоклаву та
є
протипоказанням
для
подальшого
застосування
амоксициліну.

Слід з
обережністю
застосовувати
амоксицилін/клавуланову
кислоту
пацієнтам з
ознаками
порушення
функції
печінки (див.
розділ «Протипоказання»).

Повідомлялося
про
ускладнення
з боку печінки,
переважно у
пацієнтів
літнього
віку та
чоловіків
молодшого
віку, що може бути
пов’язано з
тривалим
лікуванням.
Про такі
ускладнення
у дітей
повідомлялося
дуже рідко. У
всіх груп
пацієнтів
симптоми зазвичай
виникають
під час або
незабаром
після лікування,
проте в
окремих
випадках
можуть з’явитись  лише
через кілька
тижнів після
закінчення
лікування.
Такі явища зазвичай
є оборотними.
Ускладнення
з боку
печінки можуть
бути тяжкими,
у винятково
рідкісних випадках
– летальними.
Такі явища
майже завжди
спостерігалися
у пацієнтів з
тяжким основним
захворюванням
або  у
пацієнтів,
які одночасно
приймали
препарати з
відомим
потенційним
впливом, що
може
призвести до
ускладнень з
боку печінки
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

При
застосуванні
майже всіх
антибактеріальних
препаратів,
включаючи
амоксицилін,
повідомлялося
про
антибіотикоасоційований
коліт,
ступінь
тяжкості
якого може варіювати
від легкого
до
небезпечного
для життя
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Тому важливо
враховувати
цей діагноз
пацієнтам з
наявною
діареєю під
час або після
прийому
будь-яких
антибіотиків.
При появі антибіотикоасоційованого
коліту слід
негайно припинити
застосування
Медоклаву,
звернутися
за медичною
допомогою і
розпочати
відповідне
лікування.
Застосування
протиперистальтичних
препаратів у
такому разі
протипоказано.

При
тривалій
терапії
рекомендується
періодична
оцінка
функцій
систем
органів, у
тому числі
функції
нирок,
печінки та
кровотворення.

У
пацієнтів,
які приймали
амоксицилін/клавуланову
кислоту, в
рідкісних
випадках повідомлялося
про
подовження
протромбінового
індексу. При
одночасному
призначенні
антикоагулянтів
слід
здійснювати
відповідний контроль.
Для
підтримки
бажаного
рівня антикоагуляції
може бути
потрібна
корекція
дози
антикоагулянтів
для
перорального
застосування
(див. розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій» та «Побічні
реакції»).

Пацієнтам
із
порушеннями
функції
нирок слід
скоригувати
дозу залежно
від ступеня
порушення
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

У
пацієнтів зі
зниженим
діурезом
дуже рідко
спостерігалася
кристалурія,
переважно
при
парентеральній
терапії. Під
час прийому
високих доз
амоксициліну
слід
підтримувати
достатнє
споживання
рідини та
діурез з
метою
зниження ймовірності
кристалурії,
пов’язаної з
амоксициліном.
У пацієнтів з
катетеризацією
сечового
міхура слід
регулярно
перевіряти
прохідність
катетерів
(див. розділ
«Передозування»).

Під
час
лікування
амоксициліном
необхідно застосовувати
ферментативні
методи визначення
глюкооксидази
при
випробуванні
на наявність
глюкози в
сечі,
оскільки при
застосуванні
неферментативних
методів є вірогідність
отримання
хибнопозитивних
результатів.

Наявність
клавуланової
кислоти у
препараті
Медоклав
може
призвести до
неспецифічного
зв’язування
IgG і альбуміну
мембранами
еритроцитів,
що може
призвести до
хибнопозитивних
результатів
проби Кумбса.

Повідомлялося
про
позитивні
результати
ферментного
імуноаналізу
з
використанням
Platеlia Aspergillus
виробництва Bio-Rad Laboratories у
пацієнтів,
які приймали
амоксицилін/клавуланову
кислоту та у
яких згодом
була визнана
відсутність
інфекції Aspergillus.
Повідомлялося
про
перехресні
реакції з
полісахаридами
та поліфуранозами
non-Aspergillus при
проведенні імуноферментного
аналізу з
використанням
Рlatelia Aspergillus виробництва
Bio-Rad Laboratories. Тому
позитивні
результати у
пацієнтів, які
лікуються
амоксициліном/клавулановою
кислотою,
слід
інтерпретувати
з обережністю
та
підтверджувати
іншими діагностичними
методами.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність. Репродуктивні
дослідження
на тваринах не
виявили
прямого чи
непрямого
шкідливого
впливу на
вагітність,
ембріональний/внутрішньоутробний
розвиток,
пологи або
післяпологовий
період. Обмежені
дані щодо
застосування
амоксициліну/клавуланової
кислоти під
час вагітності
у людей не
свідчать про
підвищений ризик
вроджених
вад розвитку.
У процесі одного
дослідження
за участю
жінок з
передчасним
розривом
оболонок
плода
повідомлялося,
що
профілактичне
застосування
амоксициліну/клавуланової
кислоти може
бути
пов’язано з
підвищенням
ризику некротизуючого
ентероколіту
у новонароджених.
Як і при
застосуванні
інших
лікарських
засобів, слід
уникати застосування
препарату
під час
вагітності,
особливо в
першому
триместрі,
крім випадків,
коли, на
думку лікаря,
таке
застосування
є необхідним.

Період
годування
груддю.
Обидва
активні
компоненти
препарату
екскретуються
у грудне
молоко (немає
інформації  щодо впливу
клавуланової
кислоти на
немовля, яке
знаходиться
на грудному
вигодовуванні).
Відповідно, у
немовляти,
яке
знаходиться
на грудному
вигодовуванні,
можлива
поява діареї
та грибкової
інфекції
слизових оболонок,
тому
годування
груддю слід
припинити. Слід
прийняти до
уваги
можливість
виникнення
алергічних
реакцій.
Амоксицилін/клавуланову
кислоту у
період
годування
груддю можна
застосовувати
лише тоді,
коли, на
думку лікаря,
користь від
застосування
буде
переважати
ризик.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або
іншими
механізмами.

Дослідження
щодо
здатності
препарату впливати
на швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
і працювати з
іншими механізмами
не
проводились.
Проте
можливе
виникнення
небажаних
ефектів (таких
як
алергічні
реакції,
запаморочення,
судоми), які
можуть
вплинути на
здатність
керувати
автомобілем
і працювати з
іншими
механізмами
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Спосіб
застосування
та дози.

Дози
наведені як
вміст
амоксициліну/клавуланової
кислоти, якщо
не вказана
доза
окремого
компонента.

При
виборі дози
препарату
для
лікування певної
інфекції
необхідно
враховувати:

-
очікувані
збудники та
їх
передбачувану
чутливість
до
антибактеріальних
речовин (див.
розділ
«Особливості
застосування»);

-
тяжкість і
локалізацію
інфекції;

- вік,
масу тіла і
стан функції
нирок пацієнта,
як описано
далі.

У разі
необхідності
слід
розглянути
можливість
застосування
альтернативних
форм випуску Медоклаву,
тобто таких,
що забезпечують
вищі дози
амоксициліну
та/або різні
співвідношення
вмісту амоксициліну
та
клавуланової
кислоти (див.
розділи «Фармакодинаміка»
та «Особливості
застосування»).

Дану
лікарську
форму
препарату
дорослим та
дітям з масою
тіла ≥40 кг
можна
застосовувати
у
максимальній
добовій дозі
до 1500 мг
амоксициліну
та 375 мг
клавуланової
кислоти при
застосуванні
як
рекомендовано
нижче. Дану
лікарську форму
препарату
дітям з масою
тіла <40 кг
можна застосовувати
у
максимальній
добовій дозі
2400 мг
амоксициліну
та 600 мг клавуланової
кислоти при
застосуванні
як
рекомендовано
нижче. За
необхідності
застосування
вищої дози амоксициліну
слід
призначати
іншу форму амоксициліну/клавуланової
кислоти для уникнення
надвисоких
денних доз
клавуланової
кислоти.

Тривалість
лікування
визначають
індивідуально.
Деякі інфекції
(наприклад,
остеомієліт)
потребують
тривалішого
лікування.
Тривалість
лікування не
повинна перевищувати
14 діб без
оцінки
результатів
застосування
і клінічної
картини (див.
розділ
«Особливості
застосування).

Дорослі
та діти з
масою тіла ≥ 40
кг: одноразова
доза становить
500/125 мг кожні 8
годин.

Діти
з масою тіла < 40
кг:  від
20 мг/5 мг/кг/добу
до 60/15 мг/кг/добу,
розділені на 3
прийоми.

Дітей
можна
лікувати
таблетками
Медоклаву,
суспензією.
Дітей віком до
6 років
бажано
лікувати
суспензією
Медоклаву.

Немає
клінічних
даних щодо
доз, що
перевищують
40 мг/10 мг/кг на
добу у дітей віком
до 2 років.

Пацієнти
літнього
віку. Корекція
дози не
потрібна.

Порушення
функції
нирок.
Корекція
дозування
базується на
максимальних
рекомендованих
дозах
амоксициліну.
Кліренс
креатиніну >30
мл/хв –
корективи
дозування не
потрібні.

Дорослі
та діти з
масою тіла ≥40
кг

Кліренс
креатиніну 10-30
мл/хв

500 мг/125 мг 2 рази
на добу

Кліренс
креатиніну <10
мл/хв

500 мг/125
мг 1
раз на добу

Гемодіаліз

500 мг/125
мг кожні 24
години, + 500 мг/125 мг протягом
діалізу, необхідно повторити в кінці діалізу (у міру зниження концентрації амоксициліну та клавуланової кислоти в сироватці крові)

Діти з масою
тіла <40 кг

Кліренс
креатиніну 10-30 мл/хв

15 мг/3,75 мг/кг 2 рази
на добу

(максимально 500 мг/125 мг на добу)

Кліренс
креатиніну <10
мл/хв

15 мг/3,75
мг/кг як
одноразова
добова доза (максимально 500 мг/125 мг)

Гемодіаліз

15 мг/3,75
мг/кг 1 раз
на добу.

До
гемодіалізу
– 15 мг/3,75 мг/кг.

Для
відновлення
рівня
циркулюючого
препарату
після
гемодіалізу
слід
вводити 15 мг/3,75
мг на кілограм.

Порушення
функції
печінки.
Застосовувати
з
обережністю,
регулярно моніторувати
функцію
печінки (див.
розділи «Протипоказання»
та
«Особливості
застосування»).

Спосіб
застосування

Медоклав
призначений
для
перорального
застосування.

Препарат
cлід
приймати під
час їди, щоб
звести до
мінімуму
потенційну
шлунково-кишкову
непереносимість та
оптимізувати
абсорбцію
амоксициліну/клавуланової
кислоти.

Починати
лікування
можна з
парентерального
введення препарату,
а
продовжувати
формою
препарату для
перорального
застосування.

Інструкція
для
приготування
суспензії.

Порошок,
що міститься
у флаконі,
слід розвести
до утворення
суспензії, як
описано нижче.

Перевірте
кришечку
флакона
щодо її
попереднього
відкриття.

Переверніть
та струсіть
флакон для
розрихлення
порошку у
ньому.

Налийте у
флакон з
порошком  води
як
зазначено
нижче:

Доза

Об’єм
води, необхідний для розчинення
(мл)

Кінцевий
об’єм
відновленої
пероральної
суспензії
(мл)

250 мг/62,5 мг/5 мл

До
позначеного
рівня

60

72

80

90

100

Закрийте
кришечкою і гарно
струсніть
флакон до
утворення
суспензії.

Альтернативно
налийте у флакон
з порошком
води трохи нижче
позначки на
етикетці
флакона,
переверніть
та добре
струсіть, а потім
додайте
залишок води
точно до
позначки,
переверніть та знову
добре
струсіть. Добре
струсіть
флакон перед
кожним застосуванням.

Будь-який
невикористаний
лікарський
засіб або
відходи слід
утилізувати
відповідно
до місцевих
вимог.

Діти.

Застосовують
дітям віком
від 2 місяців.
Дітям з масою
тіла більше 40
кг
призначають
препарат в іншій
лікарській
формі.

Передозування.

Симптоми.
Можуть
спостерігатися
симптоми розладів
шлунково-кишкового
тракту та порушення
балансу
рідини та
електролітів.
Спостерігалася
кристалурія,
пов’язана з прийомом амоксициліну,
що в окремих
випадках
призводила
до ниркової
недостатності
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

У
пацієнтів із
порушеннями
функції
нирок та у
пацієнтів,
які приймають
високі дози
препарату,
можливе
виникнення
судом.

Повідомлялося
про осідання
амоксициліну
у катетерах
сечового
міхура,
переважно після
внутрішньовенного
введення у
високих
дозах. Слід
регулярно
перевіряти
прохідність
катетерів
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Лікування. Порушення
з боку
шлунково-кишкового
тракту можна
лікувати симптоматично,
звертаючи
увагу на
баланс рідини/електролітів. Амоксицилін/клавуланова
кислота
можуть бути
видалені з
кровотоку за
допомогою гемодіалізу.

Побічні
реакції.

Найчастіше
повідомляли про
такі побічні
реакції на
препарат, як
діарея,
нудота та
блювання. Перелік
небажаних
реакцій на
препарат, відомих
з клінічних
досліджень амоксициліну/клавуланової
кислоти і
постреєстраційного
нагляду та
класифікованих
за
системно-органним
класом MedDRA, надається
нижче. Застосовується
така
класифікація
частоти
виникнення
побічних
ефектів: дуже
часто  (³ 1/10); часто (³1/100 та <1/10); нечасто
(³1/1000
та <1/100); рідко
(³1/10000
та <1/1000);
дуже рідко (<1/10000); частота
невідома (частоту
неможливо
оцінити з наявних
даних).

Інфекції
та інвазії.

Часто:
кандидоз
шкіри та
слизових
оболонок.

Частота
невідома:
надмірне
розмноження
мікроорганізмів,
нечутливих
до препарату.

З боку
кровотворної
та
лімфатичної
системи.

Рідко:
оборотна
лейкопенія
(включаючи
нейтропенію)
та
тромбоцитопенія.

Частота
невідома:
оборотний
агранулоцитоз
і
гемолітична
анемія;
збільшення
часу
кровотечі та
протромбінового
індексу1.

З боку
імунної
системи10.

Частота
невідома:
ангіоневротичний
набряк,
анафілаксія,
синдром,
подібний до
сироваткової
хвороби,
алергічний
васкуліт.

З боку
нервової
системи.

Нечасто:
запаморочення,
головний
біль.

Частота
невідома:
оборотна
гіперактивність,
судоми2, асептичний
менінгіт.

З  боку шлунково-кишкового
тракту.

Часто:
діарея,
нудота3,
блювання.

Нечасто:
розлади шлунка.

Частота
невідома:
антибіотикоасоційований
коліт 4,
«чорний
волохатий
язик», зміна
забарвлення
зубної емалі 11.

Гепатобіліарні
розлади.

Нечасто:
підвищення
рівня АСТ
та/або АЛТ5.

Частота
невідома:
гепатити6
та
холестатична
жовтяниця6.

З боку
шкіри та підшкірних тканин7.

Нечасто:
шкірні
висипання,
свербіж,
кропив’янка.

Рідко:
мультиформна
еритема.

Частота
невідома:
синдром
Стівенса –
Джонсона,
токсичний епідермальний
некроліз,
бульозний
ексфоліативний
дерматит,
гострий
генералізований
екзантематозний
пустульоз9,
реакція на лікарські
засоби з
еозинофілією
та
системними
симптомами (DRESS).

З боку
нирок та
сечовивідних
шляхів.

Частота
невідома: інтерстиціальний
нефрит,
кристалурія8.

1
Див. розділ
«Особливості
застосування».

2
Див. розділ
«Особливості
застосування».

3
Нудота
частіше
пов’язана з
прийомом
більш
високих
пероральних
доз
препарату.
При виникненні
шлунково-кишкових
реакцій їх тяжкість
можна
знизити
шляхом
прийому препарату
Медоклав під
час їди.

4 У тому
числі
псевдомембранозний
коліт і геморагічний
коліт (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

5
Помірне
підвищення
рівнів AСT
та/або AЛT частіше
спостерігалося
у пацієнтів,
які отримували
лікування
антибіотиками
бета-лактамної
групи, але
значимість
цих
результатів
невідома.

6 Ці
явища
спостерігалися
у разі
застосування
інших
антибіотиків
пеніцилінового
та
цефалоспоринового
ряду (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

7 При
виникненні
реакцій
підвищеної
чутливості
(дерматиту)
застосування
препарату слід
припинити
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

8 Див.
розділ
«Передозування».

9 Див.
розділ
«Особливості
застосування».

10 Див.
розділи
«Протипоказання»
та
«Особливості
застосування».

11 Про
зміну
забарвлення
зубної емалі
дуже рідко
повідомлялося
у дітей.
Ретельна
гігієна
ротової
порожнини
може попередити
таку зміну
забарвлення,
оскільки це
явище
усувається
шляхом
чищення зубів.

Звітування
про
підозрювані
побічні реакції.

Лікарям
слід
звітувати
про будь-які
підозрювані
побічні
реакції
відповідно
до вимог
законодавства.
У
разі
виникнення
побічних реакції
та запитань
щодо безпеки застосування
лікарського
засобу
просимо
звертатися
через форму
зворотного
зв’язку
веб-сайту:
www.ukraine.medochemie.com

Термін
придатності. 2
роки.

Умови
зберігання. Зберігати
при
температурі
не вище 25 °С в
оригінальній
упаковці для
захисту від
світла та
вологи, в
недоступному
для дітей
місці.

Приготовану
суспензію
зберігати у
холодильнику
при
температурі
від 2 до 8 °С протягом
7 днів.

Упаковка. 1
флакон з
порошком для
приготування
60 мл суспензії  або 1
флакон з
порошком для
приготування
100 мл
суспензії у
комплекті з
мірною
ложечкою у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.
Медокемі ЛТД (Завод B)/Medochemie
LTD (Factory B).

Місцезнаходження
виробника та адреса
місця
провадження
його
діяльності.

48 Япету
стріт, Ажиос
Атанасіос
Індустріальна
зона, 4101 Ажиос
Атанасіос,
Лімассол,
Кіпр/48 Iapetou street, Agios
Athanassios Industrial Area, 4101 Agios Athanassios, Limassol, Cyprus.