ІНСТРУКЦІЯ

для медичного застосування лікарського засобу

КЛАВАМ

(CLAVAM)

Cклад:

діючі речовини: 5 мл суспензії
містять амоксициліну тригідрату
еквівалентно амоксициліну 200 мг, клавуланату
калію з силоїдом (1:1) еквівалентно клавулановій кислоті 28,5 мг;

допоміжні
речовини: маніт (E 421), натрію цитрат, кислота лимонна,
моногідрат; натрію бензоат (Е 211), ксантанова камедь, кремнію діоксид колоїдний безводний,
м’ятний ароматизатор DC-117, аспартам (Е 951).

Лікарська форма. Порошок для
оральної суспензії.

Основні
фізико-хімічні властивості: білий гранульований порошок,
після розчинення у воді утворюється біла однорідна суспензія з м’ятним запахом.

Фармакотерапевтична
група.

Антибактеріальні засоби для системного
застосування. β-лактамні антибіотики,
пеніциліни. Комбінації пеніцилінів з інгібіторами бета-лактамази.
Код АТХ J01C R02.

Фармакологічні властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм дії

Амоксицилін являє собою
напівсинтетичний пеніцилін (β-лактамний
антибіотик), який інгібує один або кілька ферментів (часто іменованих пеніцилінзв’язуючими білками, ПЗБ) у процесі біосинтетичного метаболізму бактеріального пептидоглікану, що є невід’ємним структурним компонентом
клітинної стінки бактерій. Інгібування синтезу пептидоглікану призводить до послаблення клітинної стінки,
наслідком чого є лізис і загибель клітин.

Амоксицилін є чутливим до
розщеплення β-лактамазами, що продукуються
резистентними бактеріями, отже, спектр активності амоксициліну
як монотерапії не включає організми, які продукують
ці ферменти.

Клавуланова кислота є β-лактамом, структурно спорідненим із пеніцилінами. Вона
деактивує деякі ферменти β-лактамази, тим самим
запобігаючи інактивації амоксициліну. Клавуланова кислота у вигляді монотерапії не чинить
клінічно корисного антибактеріального ефекту.

Співвідношення ФK/ФД

Час, що перевищує мінімальну інгібуючу концентрацію (Ч>MIК), вважається основним
фактором, який визначає ефективність для амоксициліну.

Механізми резистентності

Існують два механізми
резистентності до амоксициліну/клавуланової
кислоти:

-
інактивація
бактеріальними β-лактамазами, які самі по собі
не інгібуються клавулановою кислотою, включаючи клас
B, C і D;

-
перетворення
ПЗБ, що зменшує афінність антибактеріального
препарату до мішені.

Непроникність бактерій або
механізм рефлюксного насоса може викликати
резистентність бактерій або сприяти їй, зокрема, у грамнегативних
бактерій.

Граничні значення

Граничні значення МІК для амоксициліну/клавуланової
кислоти, встановлені Європейським комітетом з випробування антимікробної
чутливості (EUCAST)

Мікроорганізми

Граничні
значення чутливості (мкг/мл)

Чутливі

Помірно
чутливі

Резистентні

Haemophilus influenzae1

≤1

-

> 1

Moraxella catarrhalis1

≤1

-

> 1

Staphylococcus aureus 2

≤2

-

>2

Коагулазонегативні стафілококи 2

≤ 0,25

> 0,25

Enterococcus1

≤4

8

> 8

Streptococcus A, B, C, G5

≤ 0,25

-

> 0,25

Streptococcus pneumoniae3

≤ 0,5

1–2

>2

Ентеробактерії 1, 4

-

-

> 8

Грамнегативні анаеробні
бактерії 1

≤4

8

> 8

Грампозитивні
анаеробні бактерії 1

≤4

8

> 8

Граничні
значення, що не стосуються окремих видів 1

≤2

4–8

> 8

1 Повідомлені значення для концентрацій амоксициліну.
З метою випробування чутливості концентрація клавуланової
кислоти встановлена у значенні 2 мг/л.

2 Повідомлені значення для концентрацій оксациліну.

3 Граничні значення, наведені в таблиці, розраховані із граничних значень
для ампіциліну.

4 Граничне значення резистентності R>8 мг/л означає, що всі штами з механізмами
резистентності заявлені як резистентні.

5 Граничні значення, наведені в таблиці, розраховані із граничних значень
для бензилпеніциліну.

Розповсюдженість резистентності
може змінюватися географічно і з часом для окремих видів, тому бажано мати місцеву
інформацію щодо чутливості, особливо при лікуванні тяжких інфекцій. За
необхідності потрібен експертний висновок, якщо місцева розповсюдженість
резистентності є такою, що користь препарату, принаймні при деяких типах
інфекцій, викликає сумніви.

Зазвичай
чутливі види

Грампозитивні аероби: Enterococcus faecalis,Gardnerella
vaginalis, Staphylococcus
aureus

(чутливий до метициліну)£, Coagulase-negative staphylococci (чутливий до метициліну), Streptococcus
agalactiae, Streptococcus
pneumoniae1, Streptococcus pyogenes та інші бета-гемолітичні стрептококи, група
Streptococcus viridans.

Грамнегативні аероби: Capnocytophaga spp., Eikenella corrodens, Haemophilus
influenzae2, Moraxella catarrhalis, Pasteurella midtocida.

Анаероби: Bacteroides fragilis,
Fusobacterium nucleatum, Prevotella spp.

Види, для
яких набуття резистентності може бути проблемою

Грампозитивні аероби: Enterococcus
faecium$.

Грамнегативні аероби: Escherichia
coli, Klebsiella oxytoca, Klebsiella pneumoniae, Proteus mirabilis, Proteus vulgaris.

Природно
резистентні мікроорганізми

Грамнегативні аероби: Acinetobacter
sp., Citrobacter freundii,
Enterobacter sp., Legionella pneumophila,
Morganella morganii, Providencia spp., Pseudomonas sp., Serratia sp., Stenotrophomonas maltophilia.

Інші мікроорганізми:

Chlamydophila pneumoniae, Chlamydophila psittaci, Coxiella burnetti, Mycoplasma pneumoniae

$ Природна помірна чутливість за відсутності набутого механізму
резистентності.

£ Всі стафілококи, резистентні до метициліну, є
резистентними до амоксициліну/ клавуланової
кислоти.

1 Streptococcus pneumoniae, резистентний до пеніциліну, не слід лікувати цією лікарською формою амоксициліну/клавуланової
кислоти (див. розділи «Спосіб застосування та дози»  та «Особливості
застосування»).

2 Штами зі зниженою чутливістю були зареєстровані у деяких країнах ЄС із
частотою вище 10 %.

Фармакокінетика.

Абсорбція. Амоксицилін і клавуланова
кислота повністю дисоціюють у водному розчині при фізіологічному рівні рН.
Обидва компоненти швидко та добре абсорбуються при пероральному прийомі. Біодоступність амоксициліну та клавуланової кислоти становить приблизно 70 % при
пероральному прийомі. Профілі обох компонентів у плазмі ідентичні, а час
досягнення максимальної концентрації в плазмі (Tmax)
для кожного компонента становить приблизно одну годину.

Концентрації амоксициліну
та клавуланової кислоти у сироватці, що досягаються
при прийомі амоксициліну/клавуланової
кислоти, ідентичні тим, що досягаються при пероральному прийомі еквівалентних
доз амоксициліну або клавуланової
кислоти окремо.

Розподіл. Близько 25 %
загального обсягу клавуланової кислоти у плазмі та
18 % загального амоксициліну в плазмі
зв’язуються з білками. Уявний об’єм розподілу становить близько 0,3–0,4 л/кг
для амоксициліну і близько 0,2 л/кг для клавуланової кислоти.

Після внутрішньовенного введення амоксицилін і клавуланова кислота були виявлені в жовчному міхурі,
черевній тканині, шкірі, жировій тканині, м’язовій тканині, синовіальній та
перитонеальній рідині, жовчі і гної. Амоксицилін не розподіляється достатньою
мірою в спинномозковій рідині.

Дослідження на тваринах не
виявили жодних доказів значної затримки речовин, похідних будь-якого компонента
препарату, у тканинах організму. Амоксицилін, як і більшість пеніцилінів, може
бути виявлений у грудному молоці. Незначна кількість клавуланової
кислоти також може бути виявлена в грудному молоці (див. розділ «Застосування у період вагітності або годування груддю»).

Було виявлено, що як амоксицилін, так і клавуланова кислота проникають крізь плацентарний бар’єр
(див. розділ «Застосування у
період вагітності або годування груддю»).

Біотрансформація. Амоксицилін частково виводиться із сечею у вигляді неактивної пеніцилойної кислоти в кількостях, еквівалентних
10–25 % початкової дози. Клавуланова кислота
значною мірою метаболізується в організмі людини і виводиться із сечею і
фекаліями та у вигляді двоокису вуглецю у видихуваному повітрі.

Виведення. Основним
шляхом виведення амоксициліну є нирки, тоді як клавуланова кислота виводиться як нирками, так і шляхом дії
позаниркових механізмів.

У здорових добровольців середній період напіввиведення
амоксициліну/клавуланової
кислоти становить приблизно одну годину, а середній загальний кліренс –
приблизно 25 л/год. Різноманітні дослідження показали, що виділення із
сечею становить 50–85 % для амоксициліну та
27–60 % для клавуланової кислоти протягом
24-годинного періоду. У випадку клавуланової кислоти,
найбільша кількість речовини виводиться протягом перших 2 годин після прийому.

Одночасне застосування пробенециду сповільнює
виведення амоксициліну, але не затримує ниркової
екскреції клавуланової кислоти (див. розділ
«Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).

Вік. Період напіввиведення амоксициліну є
ідентичним для дітей віком від 3 місяців до 2 років, дітей старшого віку та
дорослих. Для дітей (у тому числі недоношених немовлят) першого тижня життя
частота прийому не повинна перевищувати два рази на день через незрілість
ниркового шляху виведення. Оскільки пацієнти літнього віку більш схильні до
зниження функції нирок, дозування слід обирати з обережністю, рекомендується
також контроль ниркової функції.

Порушення функції нирок. Загальний
сироватковий кліренс амоксициліну/клавуланової
кислоти пропорційно зменшується зі зниженням ниркової
функції. Зниження кліренсу препарату більш виражене для амоксициліну,
ніж для клавуланової кислоти, оскільки більша частка амоксициліну виводиться нирками. При нирковій недостатності
дозування має запобігати надмірній кумуляції амоксициліну,
у той же час зберігаючи достатні рівні клавуланової
кислоти (див. розділ «Спосіб
застосування та дози»).

Порушення функції печінки. Пацієнтам з печінковою недостатністю рекомендується обережне застосування
препарату і регулярний контроль функції печінки.

Клінічні характеристики.

Показання.

Лікування у дітей бактеріальних інфекцій, спричинених
чутливими до Клаваму мікроорганізмами, таких як:

– гострий бактеріальний синусит (підтверджений);

– гострий середній отит;

– підтверджене загострення хронічного бронхіту;

– негоспітальна пневмонія;

– цистити;

– пієлонефрити;

– інфекції шкіри та м’яких тканин, у т.ч.
целюліти, укуси тварин, тяжкі дентоальвеолярні
абсцеси з поширеним целюлітом;

– інфекції кісток та суглобів, у т. ч. остеомієліти.

При призначенні антибактеріальних препаратів слід керуватися
правилами їх належного застосування.

Протипоказання.

Підвищена чутливість до будь-яких компонентів препарату, до будь-яких антибактерільних засобів групи пеніцилінів.

Наявність в анамнезі тяжких реакцій гіперчутливості (в т. ч. анафілаксії),
пов’язаних із застосуванням інших β-лактамних
агентів (у т. ч. цефалоспоринів, карбапенемів
або монобактамів).

Наявність в анамнезі жовтяниці або дисфункції печінки, пов’язаних із
застосуванням амоксициліну/клавуланату.

Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій.

Антикоагулянти для перорального
застосування

Антикоагулянти для перорального
застосування та антибіотики пеніцилінового ряду
широко застосовують у практиці при відсутності повідомлень про взаємодію. Однак
описано випадки збільшення міжнародного коефіцієнта нормалізації у пацієнтів,
які приймали аценокумарол або варфарин
та яким був прописаний курс лікування амоксициліном.
Якщо необхідний одночасний прийом таких препаратів, слід ретельно контролювати
протромбіновий індекс, або міжнародний коефіцієнт нормалізації, при додаванні
або припиненні прийому амоксициліну. Крім того, може
бути потрібна корекція дози антикоагулянтів для перорального застосування (див.
розділи «Особливості застосування» та «Побічні реакції»).

Метотрексат

Пеніциліни можуть знижувати виведення
метотрексату, що викликає потенційне збільшення токсичності.

Пробенецид

Одночасне застосування пробенециду не рекомендується. Пробенецид
зменшує ниркову канальцеву секрецію амоксициліну. Одночасне застосування пробенециду
може призвести до збільшення рівня та тривалості знаходження амоксициліну (але не клавуланової
кислоти) у крові.

Мікофенолат мофетил

У хворих, які
лікуються мікофенолатом мофетилом,
після початку застосування перорального амоксициліну
з клавулановою кислотою може зменшитись предозова концентрація активного метаболіту мікофенольної кислоти приблизно на 50 %. Ця зміна предозового рівня може не повністю відповідати зміні
загальної експозиції мікофенольної кислоти. Таким
чином, зміна у дозуванні мікофенолату мофетилу зазвичай не потрібна, якщо немає клінічного
підтвердження дисфункції трансплантата. Однак пильне спостереження
необхідне під час сумісного застосування та впродовж деякого часу після антибіотикотерапії.

Особливості застосування.

Перед початком терапії амоксициліном/клавулановою
кислотою слід ретельно зібрати інформацію щодо попередніх реакцій підвищеної
чутливості на пеніциліни, цефалоспорини або інші
β-лактамні препарати (див. розділи
«Протипоказання» та «Побічні реакції»).

Повідомлялося про серйозні, в окремих
випадках – летальні реакції підвищеної чутливості (включаючи анафілактичні реакції та
тяжкі шкірні побічні реакції) у пацієнтів, які отримували лікування
пеніциліном. Реакції гіперчутливості також можуть прогресувати до синдрому Коуніса – серйозної алергічної реакції, яка може призвести
до інфаркту міокарда (див. розділ «Побічні реакції»). Такі реакції вірогідніше
зустрічаються у хворих з підвищеною чутливістю до пеніциліну в анамнезі та
пацієнтів з атопічними захворюваннями. При появі алергічної
реакції слід припинити застосування амоксициліну/клавуланової кислоти та розпочати відповідну альтернативну
терапію.\

Повідомлялося про випадки виникнення
синдрому медикаментозного ентероколіту (drug-induced enterocolitis syndrome – DIES)
переважно у дітей, які отримували амоксицилін/клавуланову кислоту (див. розділ «Побічні реакції»).
Синдром медикаментозного ентероколіту – алергічна реакція з основним симптомом
– тривале блювання (через 1-4 години після прийому лікарського засобу) за
відсутності алергічних шкірних або респіраторних симптомів. Додаткові симптоми
можуть включати біль у животі, діарею, гіпотензію або
лейкоцитоз з нейтрофілією. Зафіксовані серйозні
випадки,

включаючи
прогресування до шоку.

Якщо доведено, що інфекція викликана
мікроорганізмами, чутливими до амоксициліну, слід
розглянути перехід від амоксициліну/клавуланової кислоти до амоксициліну
відповідно до загальноприйнятих настанов.

Ця лікарська форма препарату Клавам не підходить для застосування за
наявності високого ризику, що вірогідні збудники захворювання мають
резистентність до β-лактамних препаратів, яка не
опосередкована β-лактамазами, чутливими до інгібування клавулановою
кислотою. Не слід застосовувати цю лікарську форму для лікування резистентного
до пеніциліну S. pneumoniae.

У пацієнтів із порушеннями функції
нирок та у пацієнтів, які приймають високі дози препарату, можливе виникнення
судом (див. розділ «Побічні реакції»).

Слід уникати застосування амоксициліну/клавуланової кислоти
при підозрі на інфекційний мононуклеоз, оскільки в цьому випадку із
застосуванням амоксициліну було пов’язане виникнення короподібного висипання.

Одночасний прийом алопуринолу
під час лікування амоксициліном підвищує ймовірність
виникнення алергічних реакцій з боку шкіри.

Тривале застосування в окремих випадках
може призвести до надмірного розмноження організмів, нечутливих до препарату.

Виникнення на початку лікування
гарячкової генералізованої еритеми, пов’язаної з
виникненням пустул, може бути симптомом гострого генералізованого
екзантематозного пустульозу
(ГГЕП) (див. розділ «Побічні реакції»). Така реакція вимагає припинення
застосування препарату Клавам та є протипоказанням для подальшого застосування амоксициліну.

Слід з обережністю застосовувати амоксицилін/клавуланову кислоту
пацієнтам з ознаками порушень функції печінки (див. розділи «Протипоказання»,
«Спосіб застосування та дози» та «Побічні реакції»).

Повідомлялося про ускладнення з боку
печінки, переважно у чоловіків, в тому числі у пацієнтів літнього віку, що можуть
бути пов’язані з тривалим лікуванням. Про такі ускладнення у дітей
повідомлялося дуже рідко. У всіх груп пацієнтів симптоми зазвичай виникають під
час або незабаром після лікування, проте в окремих випадках можуть з’явитись  лише через кілька тижнів після закінчення
лікування. Такі явища зазвичай є оборотними. Ускладнення з боку печінки можуть
бути тяжкими, у винятково рідкісних випадках повідомлялося про летальні
наслідки. Такі явища майже завжди спостерігалися у пацієнтів з тяжким основним
захворюванням або у тих пацієнтів, які одночасно приймали препарати з відомим
потенційним впливом, що може призвести до ускладнень з боку печінки (див.
розділ «Побічні реакції»).

При застосуванні майже всіх
антибактеріальних препаратів, включаючи амоксицилін,
повідомлялося про антибіотикоасоційований коліт,
ступінь тяжкості якого може варіювати від легкого до небезпечного для життя
(див. розділ «Побічні реакції»). Тому важливо враховувати цей діагноз пацієнтам
з наявною діареєю під час або після прийому будь-яких антибіотиків. При появі антибіотикоасоційованого коліту слід негайно припинити
застосування препарату Клавам, звернутися за медичною допомогою і розпочати відповідне
лікування. Застосування протиперистальтичних
препаратів у такому разі протипоказано.

При тривалій терапії рекомендується періодична оцінка функцій систем
органів, у тому числі функції нирок, печінки та кровотворення.

У пацієнтів, які приймали амоксицилін/клавуланову кислоту,
у рідкісних випадках повідомлялося про подовження протромбінового індексу. При
одночасному застосуванні антикоагулянтів слід здійснювати відповідний контроль.
Для підтримки бажаного рівня антикоагуляції може бути
потрібна корекція дози антикоагулянтів для перорального застосування (див.
розділи «Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій» та «Побічні
реакції»).

Пацієнтам із порушеннями функції нирок
слід скоригувати дозу залежно від ступеня порушення (див. розділ «Спосіб
застосування та дози»).

У пацієнтів зі зниженим діурезом дуже рідко спостерігалася кристалурія,
переважно при парентеральній терапії. Під час прийому високих доз амоксициліну слід підтримувати достатнє споживання рідини
та діурез з метою зниження ймовірності кристалурії,
пов’язаної з амоксициліном. У пацієнтів з
катетеризацією сечового міхура слід регулярно перевіряти прохідність катетерів
(див. розділ «Передозування»).

Під час лікування амоксициліном
слід застосовувати ферментативні методи визначення глюкооксидази
при випробуванні на наявність глюкози в сечі, оскільки при застосуванні неферментативних
методів є вірогідність отримання хибнопозитивних
результатів.

Наявність клавуланової
кислоти у препараті Клавам може призвести до неспецифічного зв’язування IgG і альбуміну мембранами еритроцитів, що може призвести
до хибнопозитивних результатів проби Кумбса.

Повідомлялося про позитивні результати ферментного імуноаналізу
з використанням Platеlia Aspergillus виробництва
Bio-Rad Laboratories у пацієнтів, які приймали амоксицилін/клавуланову кислоту
та у яких згодом була визнана відсутність інфекції Aspergillus. Повідомлялося про перехресні реакції
з полісахаридами та поліфуранозами non-Aspergillus при
проведенні імуноферментного аналізу з використанням Рlatelia Aspergillus виробництва
Bio-Rad Laboratories. Тому
позитивні результати у пацієнтів, які лікуються амоксициліном/клавулановою кислотою, слід інтерпретувати з обережністю та
підтверджувати іншими діагностичними методами.

Суспензія Клавам містить аспартам
– джерело фенілаланіну, тому препарат слід з обережністю призначати пацієнтам
із фенілкетонурією.

Застосування у період вагітності або годування груддю.

Вагітність. Репродуктивні дослідження на
тваринах пероральних і парентеральних форм амоксициліну/клавуланової
кислоти не виявили жодної тератогенної дії. При дослідженні за участю жінок із передчасним
розривом оболонок плода повідомлялося, що профілактичне застосування Клаваму може бути пов’язано з підвищенням ризику некротизуючого ентероколіту у новонароджених. Як і при
застосуванні інших лікарських засобів, слід уникати застосування препарату у
період вагітності, особливо у І триместрі, крім випадків, коли, на думку
лікаря, таке застосування є необхідним.

Період годування груддю. Обидва активні компоненти
препарату екскретуються у грудне молоко (немає
інформації щодо впливу клавулановї кислоти на
немовля, яке знаходиться на грудному вигодовуванні). Відповідно, у немовляти,
яке знаходиться на грудному вигодовуванні, можлива поява діареї та грибкової
інфекції слизових оболонок, тому годування груддю слід припинити. Слід прийняти до уваги можливість виникнення алергічних реакцій.

Клавам у період годування груддю
можна застосовувати лише тоді, коли, на думку лікаря, користь від застосування
буде переважати ризик.

Здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або
іншими механізмами.

Дослідження щодо здатності препарату впливати на швидкість реакції при
керуванні автотранспортом і працювати з іншими механізмами не проводились.
Проте можливе виникнення небажаних ефектів (таких як алергічні реакції,
запаморочення, судоми), які можуть вплинути на здатність керувати автомобілем і
працювати з іншими механізмами (див. розділ «Побічні реакції»).

Спосіб
застосування та дози.

Препарат слід застосовувати
згідно з офіційними рекомендаціями щодо антибіотикотерапії
та даними місцевої чутливості до антибіотика за наявності. Чутливість до амоксициліну/клавуланату відрізняється у різних регіонах та може змінюватися з часом. При необхідності слід провести визначення чутливості мікроорганізму до антибіотика.

Дози препарату призначає
лікар залежно від очікуваних мікроорганізмів та їх чутливості до антибактеріальних препаратів, тяжкості захворювання та локалізації інфекції, віку, маси тіла та функції
нирок пацієнта.

У разі необхідності слід
розглянути можливість застосування альтернативних форм випуску препарату (тобто
таких, що забезпечують вищі дози амоксициліну та/або
різні співвідношення вмісту амоксициліну та клавуланової кислоти) (див. розділи «Особливості
застосування» та «Фармакодинаміка»).

Для дітей з масою <40 кг
ця лікарська форма препарату забезпечує максимальну добову дозу
1000–2800 мг амоксициліну/143–400 мг клавуланової кислоти за умови прийому, як рекомендовано
нижче. Якщо вважається необхідною підвищена доза амоксициліну,
рекомендується вибрати іншу лікарську форму Клаваму з
метою уникнення прийому надмірно високих добових доз клавуланової
кислоти (див. розділи «Особливості застосування» та «Фармакодинаміка»).

Тривалість лікування
визначають за клінічною відповіддю пацієнта на лікування. Деякі інфекції (наприклад, остеомієліт) потребують тривалішого лікування. Лікування не
повинно тривати більше 14 днів без перегляду (див. розділ «Особливості
застосування» стосовно тривалої терапії).

Дорослі та діти
з масою тіла ≥ 40 кг: слід
застосовувати інші форми препарату Клавам.

Діти з масою тіла
< 40 кг

Рекомендовані добові дози: від
25/3,6 мг/кг маси тіла до 45/6,4 мг/кг маси тіла, розподілені на 2  прийоми.

Для дітей з масою тіла <40 кг препарат
призначають у добовій дозі 1000-2800 мг амоксициліну/143-400
мг клавуланової кислоти при застосуванні як зазначено
нижче.

Приблизний розрахунок суспензії Клаваму
(мл) на добу (за амоксициліном)

Маса тіла дитини, кг

Доза 25 мг/кг/добу

Доза 45 мг/кг/добу

5

2,5 мл

5 мл

7

5 мл

7,5 мл

10

7,5 мл

10 мл

12

7,5 мл

12,5 мл

15

10 мл

15 мл

17

10 мл

20 мл

20

12,5 мл

22,5 мл

22

15 мл

25 мл

25

15 мл

27,5 мл

27

17,5 мл

30 мл

30

20 мл

32,5 мл

Для лікування деяких інфекцій,
таких як середній отит та синусит, інфекції нижніх
дихальних шляхів,  дітям віком від 2
років можна застосовувати добові дози до           70/10 мг/кг маси тіла, розділені на
2 прийоми.

Якщо для лікування потрібно
призначати більші дози амоксициліну, слід
застосовувати інші форми Клаваму, щоб уникнути
призначення зайвих високих доз клавуланової кислоти.

Порушення функції
нирок.

Для дітей з кліренсом креатиніну (CrCl) більше 30 мл/хв дозу змінювати не потрібно. Для лікування дітей з
кліренсом креатиніну (CrCl) менше 30 мл/хв суспензію Клаваму 228,5 мг/5 мл
застосовувати не рекомендується.

Порушення
функції печінки. Застосовувати з обережністю, регулярно моніторувати функцію печінки. Наявних даних недостатньо для формулювання рекомендацій щодо
дозування.

Спосіб
застосування

Препарат призначений для перорального застосування, який cлід приймати під час їди, щоб
звести до мінімуму потенційну шлунково-кишкову непереносимість.

Починати лікування можна з парентерального введення препарату, а
продовжувати формою препарату для перорального застосування.

Інструкція для приготування суспензії.

Порошок, що міститься у  флаконі, слід розвести до утворення
суспензії, як описано нижче.

Перевірте герметичність
флакона.

Переверніть та струсіть
флакон для розрихлення порошку у ньому.

Налийте у флакон з порошком кип’яченої води до нижнього,
позначеного червоною лінією зі стрілкою, рівня.

Закрийте кришечкою і
струсніть флакон до утворення суспензії.

Потім додайте залишок води
до верхнього рівня, позначеного чорною лінією зі стрілкою, і струсніть
знову.

Cуспензії слід дати постояти протягом
5 хвилин до повної дисперсії порошку.

Ретельно збовтуйте суспензію
перед кожним прийомом.

Для точного відмірювання дози препарату слід застосовувати мірний ковпачок,
який слід після кожного використання промивати водою.

Діти.

Застосовують дітям віком від 2
місяців. Дітям з масою тіла більше 40 кг призначають препарат в
іншій лікарській формі.

Передозування.

Симптоми

Можуть спостерігатися симптоми розладів шлунково-кишкового тракту та
порушення балансу рідини та електролітів. Спостерігалася кристалурія,
пов’язана з прийомом амоксициліну, що в окремих випадках
призводила до ниркової недостатності (див. розділ «Особливості застосування»).

У пацієнтів з порушенням функції нирок та у пацієнтів, які приймають високі
дози препарату, можливе виникнення судом.

Повідомлялося про осідання амоксициліну у
катетерах сечового міхура, переважно після внутрішньовенного введення у високих
дозах. Слід регулярно перевіряти прохідність катетерів (див. розділ
«Особливості застосування»).

Лікування

Порушення з боку шлунково-кишкового тракту можна лікувати симптоматично,
звертаючи увагу на баланс рідини/електролітів.

Амоксицилін/клавуланова кислота можуть бути видалені з
кровотоку за допомогою гемодіалізу.

Побічні реакції.

Побічні ефекти були класифіковані за частотою їх
виникнення.

Найбільш часто повідомлялося про такі
побічні реакції на препарат (ПР), як діарея, нудота та блювання.

Застосовується
така класифікація частоти виникнення побічних ефектів:

дуже часто ³ 1/10;

часто ³ 1/100 та < 1/10;

нечасто ³ 1/1000 та < 1/100;

рідко ³ 1/10000 та < 1/1000;

дуже рідко < 1/10000;

невідомо
(частоту неможливо оцінити з наявних даних).

Інфекції та інвазії.

Часто:
кандидоз шкіри та слизових оболонок.

Невідомо:
надмірне розмноження мікроорганізмів, нечутливих до препарату.

Розлади з боку кровотворної та
лімфатичної системи.

Рідко:
оборотна лейкопенія (включаючи нейтропенію) та тромбоцитопенія.

Невідомо:
оборотний агранулоцитоз і гемолітична анемія; збільшення часу кровотечі та
протромбінового індексу1.

Розлади з боку серця.

Невідомо: Синдром Коуніса.

Розлади з боку імунної системи10.

Невідомо:
ангіоневротичний набряк, анафілаксія, синдром, подібний до сироваткової
хвороби, алергічний васкуліт.

Розлади з боку нервової системи.

Нечасто:
запаморочення, головний біль.

Невідомо:
оборотна гіперактивність і судоми2, асептичний менінгіт.

Розлади з боку шлунково-кишкового тракту.

Часто: діарея, нудота3,
блювання.

Нечасто: розлади шлунка.

Невідомо: антибіотикоасоційований
коліт 4,  «чорний волохатий
язик», зміна забарвлення зубної емалі 11, синдром
медикаментозного ентероколіту (drug-induced enterocolitis syndrome – DIES)),
гострий панкреатит..

Гепатобіліарні розлади.

Нечасто:
підвищення рівня АСТ та/або АЛТ5.

Невідомо:
гепатити6 та холестатична жовтяниця6.

Розлади з боку шкіри та підшкірних тканин7.

Нечасто:
шкірні висипання, свербіж, кропив’янка.

Рідко: мультиформна
еритема.

Невідомо:
синдром Стівенса – Джонсона, токсичний епідермальний некроліз,
бульозний ексфоліативний дерматит, гострий
генералізований екзантематозний пустульоз9,                            реакція на
ліки з еозинофілією та системними симптомами (DRESS), хвороба лінійного
імуноглобуліну А (IgA).

Розлади з боку нирок
та сечовивідних шляхів.

Дуже рідко: інтерстиціальний нефрит,
кристалурія8 (включаючи гостре ураження нирок).

1 Див. розділ
«Особливості застосування».

2 Див. розділ
«Особливості застосування».

3 Нудота
частіше пов’язана з прийомом більш високих пероральних доз препарату. При
виникненні шлунково-кишкових реакцій їх тяжкість можна знизити шляхом прийому
препарату під час їди.

4 У тому
числі псевдомембранозний коліт і геморагічний коліт
(див. розділ «Особливості застосування»).

5 Помірне
підвищення рівнів AСT та/або AЛT частіше спостерігалося у пацієнтів, які
отримували лікування антибіотиками β-лактамної групи, але значимість цих результатів невідома.

6 Ці явища виникають при застосуванні
інших пеніцилінів та цефалоспоринів
(див. розділ «Особливості застосування»).

7 При
виникненні реакцій підвищеної чутливості (дерматиту) застосування препарату
слід припинити (див. розділ «Особливості застосування»).

8 Див. розділ
«Передозування».

9 Див. розділ
«Особливості застосування».

10 Див. розділ
«Протипоказання» та  «Особливості
застосування».

11 Дуже рідко у
дітей спостерігається поверхнева зміна кольору зубів. Належний догляд за
порожниною рота може запобігти цьому явищу. Зміну забарвлення можна усунути
шляхом чищення зубів

Термін придатності. 2 роки.

Умови зберігання.

Зберігати при температурі не вище 25 °С у
недоступному для дітей місці.

Після приготування суспензію зберігати протягом 7
діб при температурі 2-8 °С.

Упаковка.

По 1 флакону з порошком для приготування 100 мл суспензії
з мірним ковпачком у картонній упаковці.

Категорія відпуску.  За  рецептом.

Виробник.

Алкем Лабораторіз Лтд.

Місцезнаходження
виробника та адреса місця провадження його діяльності.

167 Махатма
Ганді, Удіог Нагар, Дабхел,
Даман, 396210, Індія.