ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

РОЗУСТАТ

(ROSUSTAT)

Склад:

діюча
речовина: rosuvastatin;

1 таблетка,
вкрита
плівковою
оболонкою,
містить 5 мг
або 10 мг або  20 мг або
40 мг
розувастатину
(у вигляді
кальцію
розувастатину);

допоміжні
речовини: целюлоза
мікрокристалічна;
лактоза,
моногідрат; кальцію
гідрофосфат; гіпромелоза;
кросповідон;
магнію
стеарат;

плівкова
оболонка:

5мг: Opadry
Yellow 03K520018: гіпромелоза, титану
діоксид  (Е 171),  триацетин,
заліза
оксид (E 172);

10мг,
20 мг, 40 мг: Opadry
Pink 03K540028: гіпромелоза, титану
діоксид  (Е 171),  триацетин,
заліза
оксид (E 172).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

5 мг:
жовтого
кольору
круглі
двоопуклі,
вкриті
плівковою
оболонкою
таблетки з
гравіруванням
«CL» з
одного боку і
«86» з
іншого;

10 мг:
рожевого
кольору
круглі двоопуклі,
вкриті
плівковою
оболонкою
таблетки з
гравіруванням
«CL87» з
одного боку і
гладкі з
іншого;

20 мг:
рожевого
кольору
круглі
двоопуклі, вкриті
плівковою
оболонкою
таблетки з
гравіруванням
«CL88» з
одного боку і
гладкі з
іншого;

40 мг:
рожевого
кольору,
овальні,
двоопуклі,
вкриті
плівковою
оболонкою таблетки
з
гравіруванням
«CL89» з
одного боку і
гладкі з
іншого.

Фармакотерапевтична
група. Гіполіпідемічні
засоби.
Інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.

Код
АТХ С10A A07.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Розувастатин
− це
селективний
та конкурентний
інгібітор
ГМГ-КоА-редуктази,
ферменту, що
визначає
швидкість
реакції та
перетворює
3-гідрокси-3-метилглутарил
кофермент А
на мевалонат,
попередник
холестерину.
Основним
місцем дії
розувастатину
є печінка,
орган-мішень
для
зменшення
рівнів холестерину.

Розувастатин
збільшує
кількість
рецепторів
ЛПНЩ на
поверхні
клітин
печінки, посилюючи
захоплення
та
катаболізм
ЛПНЩ, та пригнічує
печінковий
синтез ЛПДНЩ,
таким чином
зменшуючи
загальну
кількість
частинок
ЛПДНЩ та
ЛПНЩ.

Розувастатин
знижує
підвищені
концентрації
холестерину
ЛПНЩ,
загального
холестерину
та
тригліцеридів
і збільшує
концентрації
холестерину
ліпопротеїдів
високої
щільності
(ЛПВЩ). Він
також
зменшує
рівні апоВ,  ХС-неЛПВЩ,
ХС-ЛПДНЩ,              ТГ-ЛПДНЩ
та підвищує
рівень апоА-І
(таблиця 1).
Крестор
також
зменшує
співвідношення
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І.

Таблиця
1

Відповідь
на дозу у
пацієнтів із
первинною
гіперхолестеринемією
типу IIa
та IІb

(відкоригована
середня
відсоткова
зміна порівняно
з початковим
рівнем)

Доза

N

ХС-ЛПНЩ

Загальний
ХС

ХС-ЛПВЩ

ТГ

ХС-неЛПВЩ

апоВ

апоA-I

Плацебо

13

-7

-5

3

-3

-7

-3

0

5

17

-45

-33

13

-35

-44

-38

4

10

17

-52

-36

14

-10

-48

-42

4

20

17

-55

-40

8

-23

-51

-46

5

40

18

-63

-46

10

-28

-60

-54

0

Терапевтичний
ефект
досягається
протягом 1
тижня після
початку
лікування, а 90 %
максимального
ефекту
лікування
досягається
через 2 тижні.
Максимальний
ефект, як
правило,
досягається
через 4 тижні
та триває
протягом лікування.

Клінічна
ефективність

Розувастатин
ефективний у
лікуванні
дорослих із
гіперхолестеринемією
– із гіпертригліцеридемією
або без неї –
незалежно від
раси, статі
або віку, а
також у
пацієнтів
особливих
груп, таких
як хворі на
діабет або
пацієнти із
сімейною
гіперхолестеринемією.

За
відомими
даними
розувастатин
ефективно
знижував
рівні
холестерину
у більшості
пацієнтів із
гіперхолестеринемією
типу IIa та IIb
(середній
початковий
рівень ХС-ЛПНЩ
приблизно 4,8
ммоль/л) до
цільових
значень,
встановлених
визнаним
керівництвом
Європейського
товариства
атеросклерозу
(EAS; 1998); приблизно
у 80 % пацієнтів,
які приймали
препарат у
дозі 10 мг, вдалося
досягти
нормативних
цільових
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (<3
ммоль/л).

Наявні
дані, що у
пацієнтів із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією,
які приймали
розувастатин
у дозах від 20
до 80 мг за схемою
посиленого
титрування
дози,
сприятливий
вплив
препарату на
показники
ліпідів та
досягнення
цільових
рівнів
відзначався
при всіх
дозах. Після
титрування
до добової
дози 40 мг (12
тижнів
лікування)
ХС-ЛПНЩ
зменшився на
53 %. У 33 %
пацієнтів
було
досягнуто
нормативних
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (<3
ммоль/л).

Відомо
що, в
обмеженої
кількості
пацієнтів
спостерігався
адитивний
ефект
препарату на
зниження
рівня
тригліцеридів
при
застосуванні
у комбінації
з фенофібратом
та на
підвищення
рівнів
ХС-ЛПВЩ при
застосуванні
у комбінації
з ніацином
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

У
пацієнтів  віком
45-70 років із
низьким
ризиком
ішемічної
хвороби
серця (визначеним
як ризик за
Фрамінгемською
шкалою <10 %
протягом 10 років),
середнім
значенням
ХС-ЛПНЩ 4,0
ммоль/л (154,5
мг/дл), але із
субклінічним
атеросклерозом
(визначеним
за
збільшенням
товщини
комплексу
інтима-медія
сонної артерії
– ТКІМСА), які
були
рандомізовані
до двох груп
та приймали 1
раз на добу
або 40 мг розувастатину,
або плацебо
протягом 2
років, було
визначено, що
порівняно з
плацебо розувастатин
значно
сповільнював
прогресування
максимальної
ТКІМСА у 12
точках сонної
артерії на
-0,0145 мм/рік [95 %
довірчий
інтервал -0,0196, -0,0093;
p<0,0001]. Зміна
порівняно з
початковим
рівнем
становила   -0,0014 мм/рік
(-0,12 %/рік
(статистично
незначуща)) у
групі розувастатину
порівняно із
прогресуванням
+0,0131 мм/рік (1,12 %/рік
(p<0,0001)) у групі
плацебо.
Прямої
кореляції
між
зменшенням
ТКІМСА та
зниженням
ризику
порушень з
боку серцево-судинної
системи
продемонстровано
не було. До
дослідження
були
залучені
пацієнти із
низьким
ризиком
ішемічної
хвороби
серця, які не
є
представниками
цільової популяції
застосування
препарату
розувастатин  у дозі 40
мг. Дозу 40 мг
слід
призначати лише
пацієнтам із
тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
ризиком
серцево-судинних
розладів
(див. розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

З
наявних
даних відомо,
що
розувастатин
ефективний
як засіб
первинної
профілактики
на частоту
значних
атеросклеротичних
серцево-судинних
захворювань. Концентрації
холестерину-ЛПНЩ
зменшувалися
приблизно на
45 % після
початку
застосування
розувастатину.

У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи
пацієнтів високого
ризику із
початковим  значенням   >20 % за
Фрамінгемською
шкалою
спостерігалося
значне
зниження
частоти
комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала
летальний
наслідок від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,028), у
групі розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зменшення абсолютного
ризику
становило 8,8
випадку на 1000 пацієнто-років.
Показник
загальної
летальності
лишався
незміненим у
цій групі
високого
ризику (р=0,193). У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи високого
ризику із
початковим
значенням ≥5 % за
шкалою SCORE
(екстрапольовано
з метою включення
даних
учасників
віком понад 65
років) спостерігалося
значуще
зниження
частоти комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала
летальний
наслідок від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт міокарда
(р=0,0003), у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зниження
абсолютного
ризику, вираженого
за частотою
подій,
становило 5,1 випадка
на 1000
пацієнто-років.
Показник
загальної
летальності
у цій
підгрупі
високого ризику
лишався
незміненим
(р=0,076).

Відомо
про випадки,
при яких було
припинено
застосування
розувастатину
через небажані
явища.
Найчастішими
небажаними
явищами, що
призводили
до
припинення
лікування,
були: міалгія
(0,3 % у групі
розувастатину,
0,2 % − плацебо),
абдомінальний
біль (0,03 % у
групі
розувастатину,
0,02 % − плацебо)
та висип (0,02 % у
групі
розувастатину,
0,03 % − плацебо).
Найчастішими
небажаними
явищами, що
спостерігалися
у групі
розувастатину
із частотою,
більшою або
рівною
відзначеній
у групі плацебо,
були
інфекції
сечових
шляхів (8,7 % у
групі
розувастатину,
8,6 % − плацебо), назофарингіт
(7,6 % у групі
розувастатину,
7,2 % − плацебо),
біль у спині (7,6 %
у групі
розувастатину,
6,9 % − плацебо) та
міалгія (7,6 % у
групі
розувастатину,
6,6 % − плацебо).

Діти

Наявні
дані досліджень
відкритого
титрування
дози розувастатину
пацієнтам
віком
10-17 років (на II-IV
стадії
розвитку за
Таннером дівчата,
у яких
менструації
почалися
щонайменше 1
рік тому) із
гетерозиготною
сімейною гіперхолестеринемією,
які
отримували
розувастатин
у дозі 5, 10 або 20
мг/добу.
Рівень
ХС-ЛПНЩ зменшився
приблизно  на 38,3 %, 44,6 %
та 50,0 % відповідно
у групах
прийому
розувастатину
в дозі 5, 10 та 20 мг
порівняно із
0,7 % у групі
плацебо.

Після
досліджуваного
лікування не
було
виявлено
жодного впливу
на ріст, масу,
ІТМ або
статеве
дозрівання
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Досвід
клінічного
дослідження
дітей та підлітків
обмежений, і
довготривалі
ефекти
розувастатину
(>1 року) на
статеве
дозрівання
невідомі. Це
дослідження
(n=176) не прийнятне
для
порівняння
рідких
небажаних явищ.

Фармакокінетика.

Абсорбція

Максимальні
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові
досягаються
приблизно
через 5 годин
після
перорального
застосування.
Абсолютна
біодоступність
становить приблизно
20 %.

Розподіл

Розувастатин
екстенсивно
перетворюється
у печінці,
яка є
первинним
центром
синтезу
холестерину
та кліренсу
холестерину
ЛПНЩ. Об’єм
розподілу
розувастатину
становить
приблизно 134 л.
Приблизно 90 %
розувастатину
зв’язуються
з білками
плазми,
головним чином
з альбуміном.

Метаболізм

Розувастатин
піддається
обмеженому
метаболізму
(приблизно 10 %).
Дослідження
метаболізму in vitro із
застосуванням
гепатоцитів
людини вказують
на те, що
розувастатин
піддається
тільки
мінімальному
метаболізму
на основі Р450, і
цей метаболізм
не є клінічно
важливим. CYP2C9
був основним
ізоферментом,
що брав
участь у метаболізмі,
з 2С19, 3А4 та 2D6, що
були
залучені
меншою мірою.
Основними
визначеними
метаболітами
є метаболіти
N-дезметилу
та лактону.
Метаболіт
N-дезметил є
приблизно на
50 % менш
активним, ніж
розувастатин,
форма лактону
вважається
клінічно
неактивною. Розувастатин
має більше 90 %
інгібіторної
активності
відносно
ГМГ-КоА-редуктази,
що циркулює в
загальному
кровообігу.

Виведення

Приблизно
90 % дози
розувастатину
виводиться у
незміненому
вигляді з
калом (складається
з
абсорбованої
та
неабсорбованої
активної
речовини), а
залишок
виводиться із
сечею.
Приблизно 5 %
виводиться у
незміненому
вигляді із
сечею. Період
напіввиведення
з плазми
становить
приблизно 19
годин. Період
напіввиведення
не
збільшується
при високому
дозуванні.
Геометрично
середній кліренс
плазми
становить
приблизно 50
літрів/годину
(коефіцієнт
варіації 21,7 %). Як і у
випадку з
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
захоплення
печінкою
розувастатину
залучає
мембранний
транспортер
OATP-C. Цей
транспортер
є важливим
для
виведення
розувастатину
з печінки.

Ниркова
недостатність

Під час
дослідження
з участю
пацієнтів із різним
ступенем
порушення
функції
нирок легке
або помірне
захворювання
нирок не вплинуло
на концентрацію
розувастатину
або метаболіту
N-дезметилу у
плазмі крові.
У пацієнтів із
тяжким
порушенням
функції
нирок (кліренс
креатиніну < 30
мл/хв)
концентрація
у плазмі крові
збільшилася
у 3 рази, а
концентрація
метаболіту
N-дезметилу
порівняно з
відповідними
показниками
у
здорових
добровольців
–  у 9
разів.
Концентрації
розувастатину
у плазмі
крові у
стабільному
стані у
пацієнтів,
які
проходять
сеанси гемодіалізу,
були
приблизно на
50 % більшими, ніж
у здорових
добровольців.

Печінкова
недостатність

Під час
дослідження
з участю
пацієнтів з
різним
ступенем
порушення
функції
печінки не було
жодного
доказу
підвищення
експозиції
розувастатину
у пацієнтів з
показниками  7
та менше за
класифікацією
Чайлда-П’ю. Однак
підвищена
системна
експозиція
(щонайменше у
2 рази)
спостерігалась
у 2 пацієнтів
з показниками  8 та 9 за
класифікацією
Чайлда-П’ю.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
гіперхолестеринемії

Дорослим,
підліткам та
дітям віком
від 10 років із
первинною
гіперхолестеринемією
(типу ІІа, в
тому числі із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією)
або змішаною
дисліпідемією
(типу IІb) як
доповнення
до дієти,
коли
дотримання
дієти та
застосування
інших
немедикаментозних
засобів
(наприклад
фізичних
вправ, зниження
маси тіла) є
недостатнім.

При
гомозиготній
сімейній
гіперхолестеринемії
як
доповнення
до дієти та
інших
ліпідознижувальних
засобів
лікування
(наприклад аферезу
ЛПНЩ) або у
випадках,
коли таке
лікування є
недоречним.

Профілактика
серцево-судинних
порушень

Запобігання
значним
серцево-судинним
порушенням у
пацієнтів,
яким, за
оцінками, загрожує
високий
ризик
першого
випадку серцево-судинного
порушення
(див. розділ
«Фармакодинаміка»),
як
доповнення
до корекції
інших
факторів
ризику.

Протипоказання.

Дози
5 мг, 10 мг та 20 мг
протипоказані:

пацієнтам
з підвищеною
чутливістю
до розувастатину
або
будь-якої  із
допоміжних речовин
препарату;

пацієнтам
із
захворюванням
печінки в активній
фазі, у тому
числі
невідомої
етіології
(стійке
підвищення
рівня
трансаміназ
у сироватці
крові та
підвищення
рівня будь-якої
трансамінази
в сироватці
більше ніж у 3
рази понад
верхню межу
норми);

пацієнтам з
тяжким
порушенням
функції нирок
(кліренс
креатиніну < 30
мл/хв);

пацієнтам з
міопатією;

пацієнтам,
які супутньо
приймають
циклоспорин;

пацієнтам з
уже наявними
факторами
розвитку
міотоксичних
ускладнень;

у період
вагітності
або
годування
груддю, а
також жінкам
репродуктивного
віку, які не
застосовують
відповідні
засоби контрацепції;

дитячий
вік до 10 років.

Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам зі
схильністю
до міопатії/рабдоміолізу.

До
факторів такого
ризику належать:

помірне
порушення
функції нирок
(кліренс
креатиніну <60
мл/хв);

гіпотиреоз;

наявність
в особистому
або
родинному
анамнезі
спадкових м’язових
захворювань;

наявність
в анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-
редуктази
або фібратів;

зловживання
алкоголем;

ситуації,
що можуть
призвести до
підвищення
концентрації
препарату у
плазмі крові;

належність
до монголоїдної
раси;

супутнє
застосування
фібратів;

підвищена
чутливість
до розувастатину
або до
будь-якої  із допоміжних
речовин
препарату;

вік від 70
років;

дитячий
вік до 18 років
(див. розділи
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та «Фармакокінетика»).

Взаємодія
з іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Розувастатин
не має
клінічно
значущої взаємодії
(як субстрат,
інгібітор чи
індуктор) з
цитохромом
Р450.
Розувастатин
є субстратом
для певних
транспортних
білків,
включаючи OATP1B1,
що
забезпечує
печінковий
транспорт, та
ефлюксного
переносника
BCRP.   Одночасне
введення
Розустату з
лікарськими
засобами –
інгібіторами
цих транспортних
білків може
спричинити
підвищення
концентрації
розувастину
у плазмі крові
та
збільшення
ризику
міопатії.

Коли
необхідно
застосовувати
Розустат
разом з
іншими
лікарськими
засобами, що
підвищують
експозицію
розувастатину,
дози
Розустату  слід
коригувати.
Слід
починати з
дози 5 мг 1 раз
на добу, якщо
очікується
зростання
експозиції (AUC)
приблизно в 2
рази або
більше.
Максимальна
добова доза
Розустату
має бути
скоригована
таким чином,
щоб
очікувана
експозиція
розувастатину
не
перевищувала
концентрацію,
що відзначається
тоді, коли
прийом
добової дози
40 мг
Розустату
відбувається
у разі відсутності
взаємодії
лікарськими
засобами. Наприклад,  доза 5
мг Розустату
при
одночасному
застосуванні
з
циклоспорином
(збільшення
експозиції в
7,1 раза), доза 10
мг Розустату
при
одночасному
застосуванні
з
комбінацією ритонавір/атаназавір
(збільшення в
3,1 раза), доза 20
мг Розустату
при
одночасному
застосуванні
з
гемфіброзилом
(збільшення
в 1,9 раза).

Антациди

Одночасне
введення
розувастатину
із суспензією
антациду, що
містить
алюмінію та магнію
гідроксид,
призводить
до зменшення концентрації
розувастатину
у плазмі крові
приблизно на
50 %. Цей ефект
зменшувався,
коли антацид
приймали
через 2 години
після
розувастатину.
Клінічну
значущість
цієї
взаємодії не
вивчали.

Фенофібрати,
похідні
фіброєвої
кислоти

Хоча не
спостерігалося
ніякої
фармакокінетичної
взаємодії
між розувастатином
та
фенофібратом,
може мати місце
фармакодинамічна
взаємодія.
Гемфіброзил,
фенофібрат
та інші
фіброєві
кислоти,
включаючи
нікотинову
кислоту,
підвищують
ризик
міопатії при
одночасному
введенні з
інгібіторами
ГМГ-КoA-редуктази.

Циклоспорин

Одночасне
застосування
розувастатину
і циклоспорину
не впливає на
плазмові
концентрації
циклоспорину.

Антагоністи
вітаміну K

Як і у
випадку
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
початок
лікування Розустатом
або
поступове
підвищення
його дози у
пацієнтів,
які
одночасно
застосовують
антагоністи
вітаміну К
(наприклад
варфарин або
інші
кумаринові
антикоагулянти),
може призвести
до
підвищення
міжнародного
нормалізованого
відношення
(МНВ). Після
відміни Розустату
або
зменшення
дози МНВ може
знизитися. У
таких
випадках
бажано
відповідним чином
контролювати
МНВ. У
пацієнтів,
які
застосовують
антагоністи
вітаміну К,
рекомендовано
контролювати
МНВ як на
початку
лікування
Розустатом,
так і після
припинення
або при
подальшій
зміні його
дозування.

Гемфіброзил
та інші
гіполіпідемічні
препарати

Виходячи з
даних
спеціальних
досліджень
взаємодії, значної
фармакокінетичної
взаємодії з фенофібратом
не
очікується,
однак
можлива фармакодинамічна
взаємодія.
Гемфіброзил,
фенофібрат,
інші фібрати
та ніацин
(нікотинова
кислота) у
гіполіпідемічних
дозах
(1 г/добу і
більше)
підвищують
ризик
розвитку міопатії
при
супутньому
застосуванні
з інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
тому що вони
здатні
призводити
до міопатії
при застосуванні
окремо. Доза
Розустату 40
мг протипоказана
при
супутньому
застосуванні
фібратів. Лікування
Розустатом у
таких
випадках слід
також
починати з
дози 5 мг.

Езетиміб

Одночасне
застосування
Розустату та
езетимібу не
впливає на
значення AUC
або Cmax
будь-якого з
препаратів.
Однак
фармакодинамічної
взаємодії
між
Розустатом
та езетимібом,
що може
призвести до
побічних
ефектів,
виключити не
можна.

Еритроміцин

Одночасне
застосування
Розустату  та
еритроміцину
знижувало AUC(0-t)
розувастатину
на 20 %, а Cmax — на 30 %.
Така
взаємодія
може бути
спричинена підвищенням
перистальтики
кишечнику внаслідок
дії
еритроміцину.

Пероральні
контрацептиви/гормонозамісна
терапія (ГЗТ)

Одночасне
застосування
Розустату та
пероральних
контрацептивів
призводило
до підвищення
AUC
етинілестрадіолу
та норгестрелу
на 26 % та 34 %
відповідно.
Підвищення
плазмових
рівнів слід
враховувати
при підборі
дози пероральних
контрацептивів.
Немає даних
щодо фармакокінетики
препаратів у
пацієнтів,
які одночасно
приймають
Розустат та
ГЗТ, тому можливість
взаємодії
виключати не
можна. Однак
таку
комбінацію
широко
застосовували
жінкам у
клінічних
дослідженнях
і вона
переносилась
добре.

Інші
лікарські
засоби

Виходячи з
даних
спеціальних
досліджень, клінічно
суттєвої
взаємодії з
дигоксином
не
очікується.

У клінічних
дослідженнях
розувастатин
застосовували
супутньо з
антигіпертензивними,
антидіабетичними
засобами і
гормонозамісною
терапією. Ці
дослідження
не показали жодних
клінічно
значущих
небажаних
взаємодій.

Лопінавір/ритонавір

У
фармакологічному
дослідженні
супутнє застосування
Розустату та
комбінованого
препарату, що
містив два
інгібітори
протеази
(лопінавір 400
мг/ритонавір
100 мг), здоровим
добровольцям
асоціювалося
з приблизно
дворазовим
та
п’ятиразовим
збільшенням
показників
рівноважного
AUC(0-24) та Сmax
розувастатину
відповідно.
Взаємодія
між Розустатом
та іншими
інгібіторами
протеази не
вивчалась.

Особливості
застосування.

Вплив
на нирки

У пацієнтів,
які
застосовували
Розустат у високих
дозах,
особливо 40 мг,
відзначалися
випадки
протеїнурії
(визначеної
за «тестом
смужки»),
переважно
канальцевої
за
походженням
та у
більшості
випадків
тимчасової
або нетривалої.
Протеїнурія
не свідчила
про гостре
або
прогресуюче
захворювання
нирок. Небажані
явища з боку
нирок у
постмаркетинговий
період
відзначали
частіше при
застосуванні
дози 40 мг. У
пацієнтів,
які приймають
препарат у
дозі 40 мг,
функцію нирок
слід
перевіряти
регулярно.

Вплив
на скелетну
мускулатуру

Ураження
скелетної
мускулатури,
наприклад
міалгія,
міопатія та
рідко –
рабдоміоліз
спостерігалися
у пацієнтів
при
застосуванні
будь-яких доз
Розустату, а
особливо при
дозах
більше 20 мг.
При
застосуванні
езетимібу у
комбінації з
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази
дуже рідко
повідомляли
про випадки
розвитку рабдоміолізу.
Не можна
виключати
можливості фармакодинамічної
взаємодії, а
тому таку
комбінацію
слід
застосовувати
з
обережністю.

Як і у
випадку
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
випадки
рабдоміолізу,
пов'язані із
застосуванням
Розустату, у
постмаркетинговий
період
траплялися частіше
при дозі 40 мг. Є
повідомлення
про рідкісні
випадки імуноопосередкованої
некротичної
міопатії, що
клінічно
проявляються
стійкою
проксизмальною
м’язовою
слабкістю і
підвищенням
рівня
сироваткової
креатинкінази,
під час
лікування
або після
припинення
лікування
статинами,
включаючи
розувастатин.
У такому разі
можуть бути
необхідними
додаткові
нейром’язові
і
серологічні
дослідження,
лікування
імуносупресивними
препаратами.

Визначення
рівня
креатинфосфокінази

Рівні
креатинфосфокінази
не слід
вимірювати
після
значних
фізичних
навантажень
або у разі
наявності
можливих
альтернативних
причин
підвищення
креатинфосфокінази,
що можуть
заважати
інтерпретації
результатів.
Якщо початкові
рівні
креатинфосфокінази
значно підвищені
(більш як у 5
разів від
верхньої межі
норми),
протягом 5-7
днів
необхідно
зробити
додатковий
підтверджуючий
аналіз. Якщо
результат
повторного
аналізу
підтверджує
початковий
рівень, який
більш як у 5
разів
перевищує
верхню межу
норми,
починати
лікування не
слід.

Перед
лікуванням

Розустат, як
і решту
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
слід з
обережністю
призначати
пацієнтам із
факторами, що
сприяють
розвитку
міопатії/рабдоміолізу.
До таких
факторів
належать:

порушення
функції
нирок;

гіпотиреоз;

наявність в
індивідуальному
або сімейному
анамнезі
спадкових
м'язових захворювань;

наявність в
анамнезі
міотоксичності,
спричиненої
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази
або
фібратами;

зловживання
алкоголем;

вік >70 років;

ситуації, що
можуть
призвести до
підвищення
рівнів
препарату у
плазмі крові;

одночасне
застосування
фібратів.

У таких
пацієнтів
потрібно
порівняти
ризик та
можливу
користь при
застосуванні
препарату;
також
рекомендований
клінічний моніторинг.
Не слід
починати
лікування у випадку
значно
підвищених
початкових
рівнів КФК (>5 ×
ВМН).

У період
лікування

Пацієнтів
слід
попередити
про
необхідність
негайно
повідомляти
про
нез’ясовний
м'язовий біль,
м'язову
слабкість
або судоми,
особливо якщо
вони
супроводжуються
нездужанням
або
підвищенням
температури.
У таких
пацієнтів
слід
визначити
рівні КФК.
Слід припинити
лікування,
якщо рівні
КФК значно
підвищені (>5 ×
ВМН) або якщо
м'язові
симптоми
тяжкі та
спричиняють
дискомфорт у
повсякденному
житті (навіть
якщо рівні
КФК ≤ 5 × ВМН).
Якщо
симптоми минають,
рівень КФК
повертається
до норми, Розустат
або
альтернативний
інгібітор
ГМГ-КоА можна
спробувати
застосувати
знову, але у
мінімальних
дозах та під
ретельним
наглядом.
Регулярний
контроль
рівня КФК у
пацієнтів
без
вищевказаних
симптомів не
потрібний.

У клінічних
дослідженнях
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин  та
супутні
препарати,
посиленого
впливу на
скелетну
мускулатуру
не
відзначалось.
Однак
підвищена
частота
випадків
міозиту та
міопатії
спостерігалась
у пацієнтів,
які
застосовували
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази
з похідними
фіброєвої
кислоти, в
тому числі
гемфіброзилом,
циклоспорином,
нікотиновою
кислотою,
азольними
протигрибковими
засобами,
інгібіторами
протеази та
макролідними
антибіотиками.
Гемфіброзил
підвищує
ризик
розвитку
міопатії при
супутньому
застосуванні
з деякими інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
тому
розувастатин  не
рекомендовано
застосовувати
у комбінації
із
гемфіброзилом.
Сприятливий
вплив подальших
змін рівня
ліпідів при
одночасному
застосуванні
Розустату з
фібратами або
ніацином
потрібно
порівняти із
потенційними
ризиками при застосуванні
такої
комбінації.
Одночасне
застосування
Розустату в
дозі 40 мг та
фібратів
протипоказано.

Розустат  слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам із
факторами, що
сприяють
розвитку
міопатії,
такими як
ниркова недостатність,
літній вік,
гіпотиреоз
або у
ситуаціях,
коли може
збільшитися
концентрація
препарату у
плазмі крові.

Розустат не
слід
застосовувати
пацієнтам із
гострими,
серйозними
станами, що
сприяють
розвитку
міопатії або
підвищують
ризик
розвитку
ниркової
недостатності
на тлі
рабдоміолізу
(такими як
сепсис,
гіпотензія,
обширне хірургічне
втручання,
травма, тяжкі
метаболічні,
ендокринні
або
електролітні
порушення;
або
неконтрольовані
судоми).

Вплив
на печінку

Як і інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
Розустат
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам,
які
зловживають
алкоголем
та/або мають
захворювання
печінки в
анамнезі.

Функцію
печінки
рекомендовано
перевірити
перед
початком
застосування
препарату та
через 3
місяці
лікування.
Якщо рівень трансаміназ
у сироватці
крові більше
ніж утричі
перевищує
верхню межу
норми,
застосування
Розустату
слід
припинити.
Про серйозні
порушення
функції
печінки
(переважно
підвищення
рівня
печінкових
трансаміназ)
у постмаркетинговий
період
повідомлялось
частіше при
застосуванні
дози 40 мг.

У пацієнтів
із вторинною
гіперхолестеринемією,
спричиненою
гіпотиреозом
або
нефротичним
синдромом,
спершу слід
провести
лікування
основного захворювання,
а потім
починати
застосування
Розустату.

Раса

У
дослідженнях
фармакокінетики
спостерігалося
зростання
системної
експозиції у пацієнтів
азійської
раси
порівняно з
європейцями.

Інгібітори
протеази

Одночасне
застосування
препарату з
інгібіторами
протеази не
рекомендоване.

Непереносимість
лактози

Пацієнтам з
рідкісною
спадковою
непереносимістю
галактози,
дефіцитом
лактази Лаппа
або
мальабсорбцією
глюкози-галактози
не слід
застосовувати
цей препарат.

Інтерстиціальне
захворювання
легень

Поодинокі
випадки
інтерстиціального
захворювання
легень були
зареєстровані
при
застосуванні
деяких
статинів,
особливо у
випадку
довготривалої
терапії. До
симптомів
порушення
належать
диспное, непродуктивний
кашель та
погіршення
загального
стану (втома,
втрата маси
тіла та пропасниця).
Якщо
підозрюється,
що у пацієнта
розвинулось
інтерстиціальне
захворювання
легень,
застосування
статинів
потрібно
припинити.

Цукровий
діабет

Як і у
випадку з
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
при
застосуванні
розувастатину
спостерігалося
зростання HbA1c
та  рівнів
глюкози у
сироватці
крові. У
деяких випадках
ці показники
можуть
перевищувати
граничне
значення для
діагностики
цукрового
діабету,
насамперед у
пацієнтів з
високим
ризиком
розвитку
діабету.

Діти
та підлітки
від 10 до 17 років

Вплив
розувастатину
на лінійний
ріст (зріст),
масу тіла,
ІМТ (індекс
маси тіла) та
розвиток
вторинних
статевих
ознак за
шкалою Танера
у дітей віком
10-17 років
оцінювався
лише протягом
одного року.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Безпечність
застосування
Розустату  у
період
вагітності
або
годування груддю
не вивчали,
тому  Розустат
протипоказаний
у період
вагітності або
годування
груддю.

Оскільки
холестерин
та інші
продукти біосинтезу
холестерину
важливі для
розвитку
плода,
потенційний
ризик
інгібування
ГМГ-КоА-редуктази
перевищує
можливу
користь від
застосування
препарату у
період вагітності.
Якщо
пацієнтка
вагітніє у
період
застосування
препарату,
лікування
слід негайно
припинити.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Не
проводили
досліджень
щодо
визначення впливу
розувастатину
на
здатність
керувати
автомобілем
та іншими
механічними
засобами. Якщо
виходити з
фармакодинамічних
властивостей
розувастатину,
то імовірність
такого
впливу
незначна.
Однак при
керуванні
автомобілем
та іншими
механічними
засобами
слід
враховувати,
що під час
лікування
може
виникнути
запаморочення.

Спосіб
застосування
та дози.

Перед
початком
лікування
пацієнту
слід призначити
стандартну
холестеринознижувальну
дієту, якої
слід
дотримуватись
і протягом
лікування.
Дозу слід
підбирати
індивідуально,
залежно від
мети терапії
та
ефективності
лікування,
застосовуючи
чинні
узгоджені рекомендації.

Розустат
можна
приймати у
будь-який час
дня,
незалежно
від прийому
їжі.

Таблетку  не
слід
розжовувати  або
дробити.
Таблетку
ковтати цілою,
запиваючи
водою.

Лікування
гіперхолестеринемії

Рекомендована
початкова
доза
становить 5
або 10 мг,
перорально
1 раз на добу
як для
пацієнтів,
які раніше не
застосовували
статини, так
і для пацієнтів,
які до цього
застосовували
інші інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.
Підбираючи
початкову
дозу, слід
враховувати
індивідуальний
рівень
холестерину
у пацієнтів
та
майбутній
серцево-судинний
ризик, а
також
потенційний
ризик
розвитку
побічних
реакцій (див.
далі). У разі
необхідності
через 4
тижні
дозу можна
збільшити.
Оскільки у
випадку
застосування
дози 40 мг
побічні
реакції
виникають
частіше, ніж
у разі
застосування
менших доз,
титрувати
дозу до 40 мг
слід лише для
пацієнтів із
тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
серцево-судинним
ризиком
(зокрема для
осіб із
сімейною
гіперхолестеринемією),
у яких не
вдалося
досягти бажаного
результату
за дози 20 мг і
які повинні
перебувати
під наглядом.
На початку
застосування
дози 40 мг
рекомендовано
спостереження
спеціаліста.

Профілактика
серцево-судинних
порушень

У
дослідженні
зниження
ризику
ускладнень з
боку
серцево-судинної
системи
добова доза
препарату
становила 20
мг. У пацієнтів
із
гіперхолестеринемією
необхідно
проводити
стандартне
визначення
рівня
ліпідів та
дотримуватися
рекомендацій
із дозування
для
лікування
гіперхолестеринемії.

Застосування
пацієнтам
літнього
віку

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів у
віці понад 70
років
становить 5
мг. Інша
корекція дози
залежно від
віку не
потрібна.

Застосування
дітям

Звичайна
доза
препарату
для дітей та
підлітків із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить 5-20
мг 1 раз на
добу
перорально.
Для
досягення
терапевтичного
ефекту дозу
необхідно
належним
чином
титрувати.
Безпеку та
ефективність
доз, що
перевищують
20 мг, у цій
популяції не вивчали.

Дозування
для
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок

Для
пацієнтів із
легким та
помірним
порушенням
функції
нирок немає необхідності
у корекції
дози.
Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок
помірної
тяжкості (кліренс
креатиніну <60
мл/хв)
становить 5
мг. Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам з
порушенням функції
нирок
помірної
тяжкості.  Пацієнтам  з
тяжким
порушенням
функції
нирок
застосування
Розустату
протипоказане
у будь-яких
дозах.

Дозування
для
пацієнтів з
порушенням
функції
печінки

Не
спостерігалося
зростання
системної експозиції
розувастатину
у пацієнтів з
7 балами за
шкалою
Чайлда-П’ю.
Проте посилення
системної
експозиції
було відзначено
у пацієнтів,
стан яких
оцінювався у
8 та 9 балів за
шкалою
Чайлда-П’ю. У
таких пацієнтів
слід
проводити
оцінку
функції нирок.
Досвід
застосування
препарату
пацієнтам з
показником  9 балів
за шкалою
Чайлда-П’ю
відсутній.
Розустат
протипоказано
пацієнтам із
захворюваннями
печінки в активній
стадії.

Раса

У пацієнтів
азійської
раси спостерігалася
підвищена
системна
експозиція
препарату.
Рекомендована
початкова
доза для пацієнтів
азіатського
походження
становить 5
мг.
Застосування
дози 40 мг
таким пацієнтам
протипоказане.

Дозування
для
пацієнтів зі
схильністю
до розвитку
міопатії

Рекомендована
початкова  доза  для
пацієнтів  зі
схильністю
до розвитку
міопатії
становить  5 мг.

Доза  40
мг
протипоказана
деяким  з  таких
пацієнтів.
Максимальна
добова доза
становить  20 мг.

Генетичний
поліморфізм

Генотипи SLCO1B1 (OATP1B1)
c.521CC та ABCG2 (BCRP) c.421AA,
порівняно з
генотипами SLCO1B1
c.521TT та ABCG2 c.421CC,
асоційовані
з
підвищенням
експозиції (AUC)
розувастатину.
Для
пацієнтів з
генотипами c.521CC
або c.421AA
максимальна
рекомендована
добова доза Розустату
становить 20
мг.

Розувастатин
є субстратом
для різних
транспортних
білків
(наприклад OATP1B1
та BCRP). Ризик міопатії
(включаючи
рабдоміоліз)
підвищується
при
одночасному
прийомі
Розустату
разом з
певними
лікарськими
засобами,
здатними
підвищувати
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові через
взаємодію з
цими транспортними
білками
(наприклад
циклоспорин
та деякі інгібітори
протеази,
включаючи
комбінації ритонавіру
з
атаназавіром,
лопінавіром
та/або
типранавіром).
Тому
потрібно розглянути
можливість
альтернативного
лікування, а
якщо
необхідно –
тимчасово
припинити
лікування
Розустатом. У
ситуаціях, коли
одночасного введення
цих
лікарських
засобів
разом із Розустатом
уникнути
неможливо,
треба зважити
всі переваги
та ризики
супутнього
лікування та
ретельно
підбирати
дозу Розустату.

Діти.

Не
рекомендовано
застосування
Розустату
дітям
у віці до 10
років.

Вплив
розувастатину
на лінійний
ріст (зріст),
масу тіла, ІМТ
(індекс маси
тіла) та
розвиток
вторинних статевих
ознак за
шкалою
Танера у
дітей віком 10-17
років
оцінювався
лише
протягом
одного року.
Після 52
тижнів
застосування
досліджуваного
препарату
будь-якого
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статевий
розвиток
виявлено не
було.

Передозування.

Специфічного
лікування у
випадку
передозування
немає.
Лікування
симптоматичне.
У разі
необхідності
вживати
підтримувальних
заходів. Слід
перевірити
рівні КФК та
провести тест
на
функціональність
печінки.
Користь від
проведення
гемодіалізу
малоймовірна.

Побічні
реакції.

Побічні
реакції, що
спостерігаються
при застосуванні
Розустату,
зазвичай
слабкі та
транзиторні.

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості,
у тому числі ангіоневротичний
набряк.

З боку
ендокринної
системи

Цукровий
діабет1,2.

З боку
нервової
системи

Головний
біль,
запаморочення.

З боку
шлунково-кишкового
тракту (ШКТ)

Запор,
нудота, біль
у животі,
панкреатит,
діарея.

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

Свербіж,
висип та
кропив'янка,
синдром
Стівенса–Джонсона.

З боку
скелетно-м'язової
системи
сполучної
тканини та
кісток

Міалгія,
міопатія (в
тому числі
міозит) та рабдоміоліз,
артралгія, порушення
з боку
сухожиль,
інколи
ускладнені
розривами,
імуноопосередкована
некротизуюча
міопатія.

З
боку крові та
лімфатичної
системи

Тромбоцитопенія.

Психічні
розлади

Депресія.

З боку
органів
дихання,
грудної
клітки та середостіння

Кашель,
задишка

З
боку
гепатобіліарної
системи

Підвищення
рівня
печінкових
трансаміназ, жовтяниця,
гепатит.

З
боку нирок та сечовидільної
системи

Гематурія

З
боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз

Гінекомастія.

Загальні
розлади та
стан місця
введення

Астенія,
набряк.

Загальний
стан

Астенія.

Як і у
випадку з
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
частота
небажаних
реакцій залежить
від дози.
Частота
залежить від
наявності
факторів
ризику
(рівень
глюкози крові
натще ≥ 5,6
ммоль/л,
індекс маси
тіла >30 кг/м2,
підвищення
рівня
тригліцеридів,
гіпертензія
в анамнезі).

2Згідно з
результатами
дослідження
JUPITER (загальна
частота
повідомлень
при
застосуванні
розувастатину
– 2,8 %; плацебо – 2,3
%), насамперед
у пацієнтів,
які мають високий
ризик
розвитку
цукрового
діабету.

Вплив на
нирки

У пацієнтів,
які
застосовували
Розустат, спостерігалися  випадки
протеїнурії,
переважно
канальцевого
походження
(визначеної
за «тестом
смужки»).
Зміни вмісту
білка у сечі
від
відсутності
до слідів  ++ або
більше
зареєстровані
через деякий
час у <1 %
пацієнтів,
які приймали
препарат у
дозі 10 мг та 20
мг, та приблизно
у 3 % пацієнтів
при
застосуванні
дози 40 мг.
Незначне
збільшення
частоти
випадків підвищення
білка у сечі
від
відсутності
до слідів  +
спостерігалося
при застосуванні
дози 20 мг. У
більшості
випадків вираженість
протеїнурії
зменшувалася
або зникала спонтанно
при
продовженні
застосування
препарату. За
даними
клінічних
досліджень та
постмаркетингових
спостережень,
на даний час
не виявлено
причинного
зв'язку між протеїнурією
та гострим
або
прогресуючим
захворюванням
нирок.

Гематурія,
яка
спостерігалась
у пацієнтів,
які
застосовували
Розустат, за даними
клінічних
досліджень,
мала низьку частоту.

Вплив на
скелетну
мускулатуру

Зміни з боку
скелетної
мускулатури,
такі як
міалгія,
міопатія (у
тому числі
міозит), рідко
–
рабдоміоліз,
із гострою
нирковою недостатністю
чи без неї,
спостерігалися
при застосуванні
будь-яких доз
Розустату, а
особливо при
застосуванні
доз >20 мг. Про
рідкісні випадки
рабдоміолізу,
що інколи
були асоційовані
з нирковою
недостатністю,
повідомлялося
при
застосуванні
розувастатину,
а також інших
статинів.

У пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
спостерігалося
дозозалежне
зростання
рівнів
креатинфосфокінази
(КФК); у
більшості випадків
явище було
слабким,
асимптоматичним
та
тимчасовим.
Якщо рівні
КФК підвищені
(>5 × ВМН),
лікування
слід припинити.

Вплив
на печінку

Як і у
випадку
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
спостерігалося
дозозалежне
збільшення рівня
трансаміназ;
у більшості
випадків явище
було слабким,
асимптоматичним
та
тимчасовим.

Вплив
на
лабораторні
показники

Як і у
випадку з
іншими
інгибіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
спостерігалося
дозопропорційне
зростання рівня
печінкових
трансаміназ
та креатинкінази.
При
застосуванні
розувастатину
також відзначалося
підвищення
рівнів
HbA1c. У невеликої
кількості
пацієнтів,
які застосовували
Розустат та
інші
інгибітори
ГМГ-КоА-редуктази,
спостерігалися
патологічні
зміни при
аналізі сечі
(тест-смужка
свідчила про
протеїнурію).
Виявлений
білок був, як
правило, канальцевого
походження. У
більшості
випадків
протеїнурія
стає менше
вираженою або
зникає
спонтанно
при
продовженні
терапії та не
свідчить про
гостре або
прогресуюче
захворювання
нирок.

Діти
та підлітки
від 10 до 17 років

Профіль
безпеки
Розустату у
дітей, підлітків
та дорослих
подібний,
хоча у
клінічних дослідженнях
у дітей та
підлітків
після вправ
або значних
фізичних
навантажень
частіше
відзначали
підвищення
КФК>10×ВМН та м'язові
симптоми, що
згодом
минали без переривання
лікування.
Проте і для
дітей, і для
дорослих
застереження
при
застосуванні
Розустату
однакові.

Термін
придатності.
2 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
при
температурі
не вище 25 °С в
оригінальній
упаковці.

Зберігати
в
недоступному
для дітей місці.

Упаковка.

По
10 таблеток у
блістері; по 3
або 9
блістерів у картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За рецептом.

Виробник.

МАКЛЕОДС
ФАРМАСЬЮТИКАЛС
ЛІМІТЕД.

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Віледж
Тхеда, ПО Лодхімайра,
Техсіл Бадді,
Дістрікт
Солан, Хімачал
Прадеш, 174101,
Індія.