ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

РОЗУВАСІН

(ROSUVASYN)

Склад:

діючі
речовини: розувастатин;

1
таблетка
містить
розувастатину
5 мг або 10 мг, або
20 мг, або 40 мг (у
вигляді
розувастатину
кальцію);

допоміжні
речовини: лактоза,
моногідрат;
целюлоза
мікрокристалічна;
кросповідон;
магнію
стеарат;
кремнію
діоксид
колоїдний
безводний;
плівкова
оболонка:
гідроксипропілметилцелюлоза;
гідроксипропілцелюлоза;
поліетиленгліколь;
титану
діоксид (Е 171);
заліза оксид
жовтий (Е 172) (для
5 мг); заліза оксид
червоний (Е 172)
(для 10, 20 і 40 мг).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
5 мг –
жовті круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті плівковою
оболонкою, з гравіруванням  «5» на
одній
стороні;

таблетки
10 мг –
рожеві
круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з гравіруванням
«10» на одній
стороні;

таблетки
20 мг –
рожеві
круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з гравіруванням
«20» – на одній
стороні;

таблетки
40 мг –
рожеві
овальні
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з гравіруванням
«40» на одній
стороні.

Фармакотерапевтична
група.

Гіполіпідемічні
засоби.
Інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.

Код
АТХ С10А А07.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Розувастатин
є
селективним
конкурентним
інгібітором
ГМГ-КоА-редуктази,
ферменту, що
перетворює
3-гідрокси-3-метилглутарилкоензим
А у
мевалонат,
попередник
холестерину
(ХС). Основним
місцем дії
розувастатину
є печінка, де
відбувається
синтез ХС та
катаболізм
ліпопротеїдів
низької
щільності
(ЛПНЩ).

Розувастатин
збільшує кількість
печінкових
рецепторів
ЛПНЩ на
поверхні клітин,
збільшуючи
захоплення
та
катаболізм ЛПНЩ,
що, у свою
чергу,
призводить
до пригнічення
синтезу
ліпопротеїдів
дуже низької
щільності
(ЛПДНЩ),
зменшуючи
тим самим загальну
кількість
ЛПНЩ та
ЛПДНЩ.

Фармакодинамічна
дія

Розувастатин
зменшує
підвищену
кількість
холестерину-ЛПНЩ
(ХС-ЛПНЩ),
загального
ХС та
тригліцеридів
(ТГ), дещо
збільшує
кількість
ХС-ліпопротеїдів
високої
щільності (ХС-ЛПВЩ).
Він зменшує
кількість
аполіпопротеїну
В (АпоВ),

ХС-неЛПВЩ,
ХС-ЛПДНЩ,
ТГ-ЛПДНЩ та
дещо
підвищує
рівень
аполіпопротеїну
А-І (АпоА-І)
(таблиця 1),
зменшує
співвідношення
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загальний
ХС/ХС-ЛПВЩ та
ХС-неЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ
та співвідношення
АпоВ/АпоА-І.

Таблиця
1

Відповідь
на дозу у
пацієнтів із
первинною
гіперхолестеринемією
типу IIa та IІb
(відкоригована
середня
відсоткова
зміна
порівняно з початковим
рівнем)

Доза

N

ХС-ЛПНЩ

Загаль-ний
ХС

ХС-ЛПВЩ

ТГ

ХС-неЛПВЩ

апоВ

апоA-I

Плацебо

13

-7

-5

3

-3

-7

-3

0

5

17

-45

-33

13

-35

-44

-38

4

10

17

-52

-36

14

-10

-48

-42

4

20

17

-55

-40

8

-23

-51

-46

5

40

18

-63

-46

10

-28

-60

-54

0

Терапевтичний
ефект
проявляється
протягом 1
тижня після
початку
терапії Розувасіном,
через 2 тижні
лікування
ефект
досягає 90 %
максимально
можливого.
Максимальний
ефект, як
правило,
досягається
через 4 тижні
та
підтримується
протягом
лікування.

Клінічна
ефективність

Розувастатин
ефективний у
лікуванні
дорослих із
гіперхолестеринемією
– із гіпертригліцеридемією
або без неї –
незалежно від
раси, статі
чи віку, а
також у
пацієнтів особливих
груп, таких як
хворі на
діабет або
пацієнти із
сімейною гіперхолестеринемією.

За
об’єднаними
даними
досліджень
фази ІІІ
розувастатин
ефективно
знижував
рівні холестерину
у більшості
пацієнтів із
гіперхолестеринемією
типу IIa та IIb
(середній початковий
рівень
ХС-ЛПНЩ приблизно
4,8 ммоль/л) до
цільових
значень, встановлених
визнаним
керівництвом
Європейського
товариства
атеросклерозу
(EAS; 1998); приблизно
у 80 %
пацієнтів,
які приймали
препарат у
дозі 10 мг,
вдалося
досягти
нормативних
цільових рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (<3
ммоль/л).

У
великому
дослідженні
435 пацієнтів
із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
приймали
розувастатин
у дозах від 20
до 80 мг за
схемою
посиленого
титрування
дози. Сприятливий
вплив
препарату на
показники ліпідів
та
досягнення
цільових
рівнів
відзначався
при всіх
дозах. Після
титрування
до добової
дози 40 мг (12
тижнів
лікування)
ХС-ЛПНЩ зменшився
на 53 %. У 33 %
пацієнтів
було
досягнуто
нормативних
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (<3
ммоль/л).

У
відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз відповідь
на
застосування
розувастатину
у дозах 20-40 мг
вивчали у 42
пацієнтів із
гомозиготною
сімейною гіперхолестеринемією.
У загальній
популяції
рівень
ХС-ЛПНЩ зменшився
у середньому
на 22 %.

У
клінічних
дослідженнях
з участю
обмеженої
кількості
пацієнтів спостерігався
адитивний
ефект
розувастатину
на зниження
рівня
тригліцеридів
при застосуванні
у комбінації
з
фенофібратом
та на
підвищення
рівнів
ХС-ЛПВЩ при
застосуванні
у комбінації
з ніацином
(див. розділ «Особливості
застосування»).

У
багатоцентровому
подвійному
сліпому
плацебо-контрольованому
клінічному
дослідженні
(METEOR) 984 пацієнти
віком 45-70 років
із низьким
ризиком
ішемічної хвороби
серця (ІХС) (визначеним
як ризик за
Фрамінгемською
шкалою <10 %
протягом 10 років),
середнім
значенням
ХС-ЛПНЩ 4,0 ммоль/л
(154,5 мг/дл), але із
субклінічним
атеросклерозом
(визначеним
за
збільшенням
товщини
комплексу
інтима-медія
сонної
артерії – ТКІМСА)
були
рандомізовані
до двох груп
та приймали 1
раз на добу
або 40 мг
розувастатину,
або плацебо
протягом 2 років.
Порівняно з
плацебо
розувастатин
значно сповільнював
прогресування
максимальної
ТКІМСА у 12
точках
сонної
артерії на -0,0145
мм/рік [95 %
довірчий
інтервал -0,0196, -0,0093;
p<0,0001]. Зміна
порівняно з початковим
рівнем
становила -0,0014
мм/рік (-0,12 %/рік (статистично
незначуща)) у
групі
розувастатину
порівняно з
прогресуванням
+0,0131 мм/рік (1,12 %/рік
(p<0,0001)) у групі
плацебо.
Прямої
кореляції між
зменшенням
ТКІМСА та
зниженням
ризику порушень
з боку
серцево-судинної
системи продемонстровано
не було. До
дослідження
METEOR були
залучені
пацієнти із
низьким
ризиком ІХС,
які не є
представниками
цільової
популяції
застосування
розувастатину
у дозі 40 мг. Дозу
40 мг слід
призначати
лише
пацієнтам із
тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим ризиком
серцево-судинних
розладів
(див. розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

В
інтервенційному
дослідженні
розувастатину
з метою обґрунтування
застосування
статинів як
засіб
первинної
профілактики
(JUPITER) вплив
розувастатину
на частоту
значних
атеросклеротичних
серцево-судинних
захворювань
оцінювали у 17 802 чоловіків
(≥50 років) та
жінок (≥60
років).

Учасники
дослідження
були
випадковим
чином
розподілені
до груп
плацебо (n=8 901)
або
розувастатину
в дозі 20 мг 1 раз
на добу (n=8 901) і
за ними
спостерігали
в середньому
протягом 2
років.

Концентрації
холестерину-ЛПНЩ
зменшилися
на 45 % (p<0,001) у
групі
розувастатину
порівняно з
групою
плацебо.

У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи
пацієнтів
високого
ризику із початковим
значенням >20 %
за
Фрамінгемською
шкалою (1 558
учасників)
спостерігалося
значне
зниження
частоти
комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала летальний
наслідок від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,028),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зменшення
абсолютного
ризику
становило 8,8
випадку на 1 000
пацієнто-років.
Показник
загальної летальності
лишався
незміненим у
цій групі
високого
ризику (р=0,193). У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи високого
ризику (9302
учасники
загалом) із початковим
значенням ≥5 %
за шкалою SCORE
(екстрапольовано
з метою
включення
даних
учасників
віком понад 65
років)
спостерігалося
значуще зниження
частоти
комбінованої
кінцевої точки,
що
охоплювала летальний
наслідок від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,0003),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зниження
абсолютного
ризику,
вираженого
за частотою
подій,
становило 5,1
випадку на 1 000
пацієнто-років.
Показник
загальної летальності
у цій
підгрупі
високого
ризику лишався
незміненим
(р=0,076).

У
дослідженні
JUPITER 6,6 %
учасників
групи
прийому
розувастатину
та 6,2 %
учасників
групи
плацебо
припинили
застосування
досліджуваного
препарату
через небажані
явища.
Найчастішими
небажаними
явищами, що
призводили
до припинення
лікування,
були: міалгія
(0,3 % у групі
розувастатину,
0,2 % − плацебо),
абдомінальний
біль (0,03 % у
групі
розувастатину,
0,02 % − плацебо)
та висип (0,02 % у
групі
розувастатину,
0,03 % − плацебо).
Найчастішими
небажаними
явищами, що
спостерігалися
у групі
розувастатину
із частотою,
більшою або
рівною
відзначеній
у групі
плацебо, були
інфекції
сечових
шляхів (8,7 % у
групі
розувастатину,
8,6 % − плацебо),
назофарингіт
(7,6 % у групі
розувастатину,
7,2 % − плацебо),
біль у спині (7,6 %
у групі
розувастатину,
6,9 % − плацебо)
та міалгія (7,6 %
у групі
розувастатину,
6,6 % − плацебо).

Діти

У
подвійному
сліпому
рандомізованому
багатоцентровому
плацебо-контрольованому
12-тижневому
дослідженні
(n=176, 97 учасників
чоловічої та
79 − жіночої
статі) із
подальшим
40-тижневим
періодом (n=173, 96
учасників
чоловічої та
77 − жіночої статі)
відкритого
титрування
дози
розувастатину,
пацієнти
віком 10-17 років
(на II-IV стадії
розвитку за
Таннером,
дівчата, у
яких
менструації
почалися
щонайменше 1
рік тому) із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
протягом 12
тижнів
отримували
розувастатин
у дозі 5, 10 або 20
мг/добу або
плацебо, після
чого всі
учасники
щодня
приймали
розувастатин
протягом 40
тижнів. На
початку дослідження
приблизно 30 %
пацієнтів
були віком 10-13
років та
приблизно 17 %, 18 %,
40 % та 25 % із них
знаходились
на ІІ, ІІІ, IV та V
стадії
розвитку за
Таннером
відповідно.

Рівень
ХС-ЛПНЩ
зменшився на
38,3 %, 44,6 % та 50,0 %
відповідно у
групах
прийому
розувастатину
в дозі 5, 10 та 20 мг
порівняно із
0,7 % у групі
плацебо.

Наприкінці
40-тижневого
періоду
відкритого
титрування
дози для
досягнення
цільового
рівня (максимальна
доза
становила 20
мг 1 раз на
добу) у 70 з 173 пацієнтів
(40,5 %) вдалося
досягти
цільового
рівня ХС-ЛПНЩ
менше 2,8
ммоль/л.

Після
52 тижнів
досліджуваного
лікування не
було
виявлено
жодного
впливу на ріст,
масу, ІТМ або
статеве
дозрівання
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Досвід клінічного
дослідження
дітей та
підлітків
обмежений, і
довготривалі
ефекти розувастатину
(>1 року) на
статеве
дозрівання
невідомі. Це
дослідження
(n=176) не прийнятне
для
порівняння
рідкісних
небажаних
явищ.

Фармакокінетика.

Всмоктування
та розподіл

Максимальна
концентрація
розувастатину
у плазмі
крові
досягається
приблизно
через 5 годин
після
прийому
внутрішньо.
Біодоступність
становить
приблизно 20 %. Розувастатин
значним
чином
захоплюється
печінкою, яка
є основним
місцем
синтезу
холестерину
та кліренсу
ХС-ЛПНЩ. Об’єм
його
розподілу
становить
приблизно 134 л.
Майже 90 %
розувастатину
зв’язується
з білками плазми
крові, в
основному з
альбуміном.

Метаболізм

Розувастатин
піддається
обмеженому
метаболізму
(приблизно 10 %).
Розувастатин
є
непрофільним
субстратом для
метаболізму
ферментами
системи цитохрому
Р450. Головним
ізоферментом,
що бере участь
у
метаболізмі
розувастатину,
є CYP2C9.
Ферменти CYP2C19, CYP3A4 та CYP2D6 беруть
меншу участь
у
метаболізмі.
Головними виявленими
метаболітами
розувастатину
є N-дисметил-
та лактонові
метаболіти. N-дисметилрозувастатин
приблизно на
50 % менш
активний, ніж
розувастатин,
лактонові
метаболіти
фармакологічно
неактивні. На
розувастатин
припадає
більше 90 %
активності
циркулюючого
інгібітору
ГМГ-КоА-редуктази.

Виведення

Приблизно
90 % дози
розувастатину
виводиться у
незміненому
вигляді з
фекаліями
(включаючи
абсорбований
та
неабсорбований
розувастатин).
Інша частина
виводиться з
сечею. Період
напіввиведення
з плазми
крові
становить
приблизно 19
годин. Період
напіввиведення
не
змінюється
при
збільшенні
дози. Середнє
геометричне
значення
кліренсу
становить
приблизно 50
л/год
(коефіцієнт
варіації 21,7 %).
Як і у
випадку
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у процесі
печінкового
захоплення
розувастатину
бере участь мембранний
транспортер
OATP-C, який
виконує
важливу роль
у печінковій
елімінації
розувастатину.

Лінійність

Системна
експозиція
розувастатину
збільшується
пропорційно до
дози. При
прийомі
декількох
добових доз
фармакокінетичні
параметри не
змінюються.

Особливі
популяції пацієнтів

Вік
та стать

Не
спостерігалося
клінічно
значущого
впливу віку
або статі на
фармакокінетику
розувастатину
у дорослих.
Фармакокінетика
розувастатину
у дітей та підлітків
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
була
подібною до
фармакокінетики
у дорослих
добровольців
(див. розділ
«Діти»).

Етнічні
групи

Порівняльні
дослідження
фармакокінетики
розувастатину
у пацієнтів
монголоїдної
раси, які
проживають в
Азії,
показали
збільшення AUC
та Cmax приблизно
удвічі
порівняно з
показниками
пацієнтів
європеоїдної
раси, що
мешкають в
Європі та
Азії; у
індійців
медіанні
значення AUC та Cmax
підвищені
приблизно в 1,3
рази. Не
виявлено
впливу
генетичних
факторів та
факторів
навколишнього
середовища
на отримані
відмінності
у
фармакокінетичних
параметрах.
Фармакокінетичний
аналіз серед
різних
етнічних
груп не
виявив
клінічно
значущих
відмінностей
у
фармакокінетиці
серед пацієнтів
європеоїдної
та
негроїдної
рас.

Хворі
з нирковою
недостатністю

У
пацієнтів з
легкими або
помірними
порушеннями
функції
нирок рівень
концентрації
розувастатину
та N-дисметилрозувастатину
у плазмі
крові
істотно не
змінюється. У
пацієнтів з
тяжкою
нирковою
недостатністю
(кліренс креатиніну
< 30
мл/хв) концентрація
розувастатину
у плазмі
крові у 3 рази
вища, а
концентрація

N-дисметилрозувастатину
у 9 разів
вища, ніж у
здорових
добровольців.
Концентрація
розувастатину
у плазмі
крові
пацієнтів,
які перебувають
на
гемодіалізі,
була приблизно
на 50 % вищою, ніж
у здорових
добровольців.

Пацієнти
з печінковою
недостатністю

Серед
пацієнтів із
різними
ступенями
печінкової
недостатності
не виявлено
збільшення
періоду напіввиведення
розувастатину
у пацієнтів з
балом 7 та
нижче за
шкалою Чайлда-П’ю.
Однак у двох
пацієнтів з
балами 8 та 9 за
шкалою Чайлда-П’ю
спостерігалося
подовження
періоду напіввиведення
щонайменше
удвічі.
Досвід застосування
розувастатину
у пацієнтів з
балом вище 9
за шкалою
Чайлда-П’ю
відсутній.

Генетичний
поліморфізм

Інгібітори
ГМГ-КoA-редуктази,
включаючи
розувастатин,
зв’язуються
з транспортними
білками OATP1B1 та BCRP. У
пацієнтів з
поліморфізмом
генів SLCO1B1 (OATP1B1)
та/або ABCG2 (BCRP) існує
ризик
підвищеної
експозиції
розувастатину.
Індивідуальний
поліморфізм SLCO1B1 c.521CC та ABCG2 c.421AA
пов’язані з
відповідним
збільшенням
експозиції
розувастатину
(AUC)
приблизно в 1,7 та
2,4 рази
порівняно з
генотипами SLCO1B1 c.521TT або ABCG2. Спеціальне
генотипування
у клінічній
практиці не
передбачене,
але пацієнтам
із таким
поліморфізмом
рекомендується
застосовувати
меншу добову
дозу розувастатину.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
гіперхолестеринемії

Дорослим,
підліткам та
дітям віком
від 10 років із
первинною
гіперхолестеринемією
(типу ІІа, в
тому числі із
гетерозиготною
сімейною гіперхолестеринемією)
або змішаною
дисліпідемією
(типу IІb) як
доповнення
до дієти, коли
дотримання
дієти та
застосування
інших
немедикаментозних
засобів
(наприклад,
фізичних
вправ,
зниження
маси тіла) є
недостатнім.

При
гомозиготній
сімейній
гіперхолестеринемії
як
доповнення
до дієти та
інших ліпідознижувальних
засобів
лікування
(наприклад,
аферезу ЛПНЩ)
або у
випадках,
коли таке лікування
є недоречним.

Профілактика
серцево-судинних
порушень

Запобігання
значним
серцево-судинним
порушенням у
пацієнтів,
яким, за
оцінками,
загрожує
високий
ризик першого
випадку
серцево-судинного
порушення (див.
розділ
«Фармакодинаміка»),
як доповнення
до корекції
інших
факторів
ризику.

Протипоказання.

Розувастатин
протипоказаний:

–
пацієнтам
із
підвищеною
чутливістю
до розувастатину
або до будь-якої
із
допоміжних
речовин
препарату;

–
пацієнтам
з активним
захворюванням
печінки, в
тому числі
стійкими
підвищеннями
сироваткових
трансаміназ
невідомої
етіології та
будь-якими
підвищеннями
трансаміназ
у сироватці
крові, що
втричі
перевищують
верхню межу
норми (ВМН);

–
пацієнтам
із тяжким
порушенням
функції нирок
(кліренсом
креатиніну <30 мл/хв);

–
пацієнтам
із міопатією;

–
пацієнтам,
які
одночасно
отримують
циклоспорин;

–
у
період
вагітності або
годування
груддю, а
також жінкам
репродуктивного
віку, які не
застосовують
належні
засоби контрацепції.

Доза
40 мг
протипоказана
пацієнтам зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.

До
факторів
такого
ризику
належать:

–
помірне
порушення
функції
нирок
(кліренс креатиніну
<60 мл/хв);

–
гіпотиреоз;

–
наявність
в особистому
або
родинному
анамнезі
спадкових м’язових
захворювань;

–
наявність
в анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА- редуктази
або фібратів;

–
зловживання
алкоголем;

–
ситуації,
що можуть
призвести до
підвищення
концентрації
препарату у
плазмі крові;

–
належність
до
монголоїдної
раси;

–
супутнє
застосування
фібратів

(див.
розділи
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та
«Фармакокінетика»).

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та інші
види взаємодій.

Вплив
супутніх
препаратів
на
розувастатин

Інгібітори
транспортних
білків

Розувастатин
є субстратом
для деяких
транспортних
білків, у
тому числі
печінкового
транспортера
захоплення
ОАТР1В1 та
ефлюксного
транспортера
BCRP. Одночасне
застосування
розувастатину
з
лікарськими
засобами, що
пригнічують
ці транспортні
білки, може
призводити
до підвищення
концентрацій
розувастатину
у плазмі
крові та
збільшення
ризику
міопатії
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
таблицю 2).

Циклоспорин

У
період
супутнього
застосування
розувастатину
та
циклоспорину
значення AUC
розувастатину
були в
середньому
приблизно у 7 разів
вищими, ніж
ті, які
спостерігалися
у здорових
добровольців
(див. таблицю 2). Розувастатин
протипоказаний
пацієнтам,
які
одночасно отримують
циклоспорин
(див. розділ
«Протипоказання»).

Супутнє
застосування
не впливало
на концентрації
циклоспорину
у плазмі
крові.

Інгібітори
протеази

Хоча
точний
механізм
взаємодії
невідомий,
одночасне
застосування
інгібіторів
протеази може
значно
збільшувати
експозицію
розувастатину
(див. таблицю 2).
Наприклад, у
дослідженні
фармакокінетики
одночасне
застосування
10 мг
розувастатину
та
комбінованого
лікарського
засобу, що
містив два
інгібітори
протеази (300 мг
атазанавіру
та 100 мг
ритонавіру),
у здорових
добровольців
супроводжувалося
підвищенням
AUC та Cmax
розувастатину
приблизно в 3
та 7 разів
відповідно.
Одночасне
застосування
розувастатину
та деяких
комбінацій
інгібіторів
протеази
можливе після
ретельного
обміркування
корекції
дози розувастатину,
виходячи з очікуваного
зростання
експозиції
розувастатину
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
таблицю 2).

Гемфіброзил
та інші
ліпідознижувальні
засоби

Одночасне
застосування
розувастатину
та
гемфіброзилу
призводило
до зростання
AUC та Cmax
розувастатину
в 2 рази (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Виходячи
із даних
спеціальних
досліджень,
фармакокінетично
значущої
взаємодії з
фенофібратом
не
очікується,
однак,
можлива
фармакодинамічна
взаємодія.
Гемфіброзил,
фенофібрат,
інші фібрати
та
ліпідознижувальні
дози (> або
рівні 1 г/добу)
ніацину
(нікотинової
кислоти)
збільшують
ризик
міопатії при
супутньому
застосуванні
з
інгібіторами
ГМГ-КоА, ймовірно,
за рахунок
того, що вони
можуть спричиняти
міопатію,
коли їх
застосовують
окремо. Доза 40
мг
протипоказана
при
супутньому
застосуванні
фібратів
(див. розділи
«Протипоказання»
та
«Особливості
застосування»).
Таким
пацієнтам
також слід розпочинати
терапію з
дози 5 мг.

Езетиміб

Одночасне
застосування
розувастатину
в дозі 10 мг та
езетимібу 10
мг пацієнтам
із гіперхолестеринемією
призводило
до зростання
AUC
розувастатину
в 1,2 рази
(таблиця 2). Не
можна
виключати
фармакодинамічної
взаємодії
між розувастатином
та
езетимібом,
що може
призвести до
небажаних
явищ (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Антацидні
препарати

Одночасне
застосування
розувастатину
із
суспензіями антацидів,
що містять
гідроксид
алюмінію або
магнію,
знижувало
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові
приблизно на
50 %. Цей ефект
був менш
вираженим у
разі застосування
антацидних
засобів
через 2 години
після розувастатину.
Клінічна
значущість
цієї взаємодії
не вивчалася.

Еритроміцин

Одночасне
застосування
розувастатину
та
еритроміцину
знижувало AUC
розувастатину
на 20 %, а Cmax – на 30 %.
Ця взаємодія
може бути
спричинена
посиленою
перистальтикою
кишечнику
внаслідок дії
еритроміцину.

Тикагрелор

Тикагрелор
може
спричиняти
ниркову
недостатність
і може
впливати на
ниркову
екскрецію розувастатину,
збільшуючи
ризик його
накопичення.
У деяких
випадках
спільний
прийом
тикагрелору
та
розувастатину
призводив до
зниження
функції
нирок,
підвищення рівня
креатинфосфокінази
(КФК) та
рабдоміолізу.
Рекомендується
проводити
контроль
функції
нирок та рівня
КФК при
одночасному
застосуванні
тикагрелору
та
розувастатину.

Ферменти
цитохрому Р450

Результати
досліджень in
vitro та in vivo свідчать, що
розувастатин
не
інгібує і не
стимулює
ізоферменти
цитохрому Р450.
Окрім цього,
розувастатин
є слабким
субстратом
цих
ізоферментів.
Таким
чином,
взаємодії з
лікарськими
засобами в
результаті
метаболізму,
опосередкованого
Р450, не
очікується.
Не
спостерігалося
клінічно
значущих взаємодій
між
розувастатином
та флуконазолом
(інгібітором
CYP2C9 та CYP3A4) або
кетоконазолом
(інгібітором
CYP2A6 та CYP3A4).

Взаємодії,
що вимагають
корекції
дози розувастатину

При
необхідності
застосування
розувастатину
з іншими
лікарськими
засобами, здатними
підвищувати
експозиції
розувастатину,
дозу розувастатину
потрібно
скоригувати.
Якщо
очікується,
що експозиція
препарату (AUC)
зросте
приблизно в 2 або
більше разів,
застосування
розувастатину
слід розпочинати
з дози 5 мг 1 раз
на добу.
Максимальну
добову дозу розувастатину
слід
скоригувати
таким чином,
щоб очікувана
експозиція
розувастатину
не перевищувала
експозицію,
що
відзначається
при прийомі
дози 40 мг/добу
без
застосування
лікарських
засобів, що
взаємодіють з
препаратом;
наприклад,
при
застосуванні
з
гемфіброзилом,
доза розувастатину
становитиме
20 мг
(збільшення
експозиції в
1,9 рази), при
застосуванні
з
комбінацією
ритонавір/атазанавір
– 10 мг
(збільшення в
3,1 рази), при
одночасному
застосуванні
з циклоспорином
– 5 мг
(збільшення в
7,1 рази).

Таблиця
2

Вплив
супутніх
лікарських
засобів на
експозицію
розувастатину

(AUC; у
порядку
зменшення
величини) за
опублікованими
даними
клінічних
досліджень

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Циклоспорин
від 75 мг двічі
на добу до
200 мг двічі на
добу, 6
місяців

10 мг 1 раз
на добу, 10 днів

↑ 7,1 рази

Атазанавір
300
мг/ритонавір
100 мг 1 раз на
добу, 8 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 3,1 рази

Симепривір
150 мг 1 раз на
добу, 7 днів

10 мг, одноразова
доза

↑ 2,8 рази

Лопінавір
400
мг/ритонавір
100 мг двічі на
добу, 17 днів

20 мг 1 раз
на добу, 7 днів

↑ 2,1 рази

Гемфіброзил
600 мг двічі на
добу, 7 днів

80 мг,
одноразова
доза

↑ 1,9 рази

Елтромбопак
75 мг 1 раз на
добу, 5 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,6 рази

Дарунавір
600
мг/ритонавір
100 мг двічі на
добу, 7 днів

10 мг 1 раз
на добу, 7 днів

↑ 1,5 рази

Типранавір
500
мг/ритонавір
200 мг двічі на
добу, 11 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,4 рази

Дронедарон
400 мг двічі на
добу

Невідомо

↑ 1,4 рази

Ітраконазол
200 мг 1 раз на
добу, 5 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,4 рази **

Езетиміб
10 мг 1 раз на
добу, 14 днів

10 мг 1 раз
на добу, 14 днів

↑ 1,2 рази **

Фозампренавір
700 мг / ритонавір
100 мг двічі на
добу, 8 днів

10 мг,
одноразова
доза

↔

Алеглітазар
0,3 мг, 7 днів

40 мг, 7
днів

↔

Силімарин
140 мг тричі на
добу, 5 днів

10 мг,
одноразова
доза

↔

Фенофібрат
67 мг тричі на
добу, 7 днів

10 мг, 7
днів

↔

Рифампін
450 мг 1 раз на
добу, 7 днів

20 мг,
одноразова
доза

↔

Кетоконазол
200 мг двічі на добу,
7 днів

80 мг,
одноразова
доза

↔

Флуконазол
200 мг 1 раз на
добу, 11 днів

80 мг,
одноразова
доза

↔

Еритроміцин
500 мг 4 рази на
добу, 7 днів

80 мг,
одноразова
доза

↓ 20 %

Байкалін
50 мг тричі на
добу, 14 днів

20 мг,
одноразова
доза

↓ 47 %

*
Дані, представлені
як зміна в х
разів,
являють собою
співвідношення
між
застосуванням
розувастатину
у комбінації
та окремо.
Дані, представлені
у вигляді %
зміни,
являють
собою %
різницю
відносно
показників
при застосуванні
розувастатину
окремо.

Збільшення
позначено
значком ↑,
відсутність
змін ↔,
зменшення – ↓
.

**
Було
проведено
кілька
досліджень
взаємодії
при різних
дозах розувастатину,
в таблиці
подано
найбільш
значуще
співвідношення.

Вплив
розувастатину
на супутні
лікарські
засоби.

Антагоністи
вітаміну К

Як і
щодо інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
на початку
застосування
розувастатину
або при
підвищенні
його дози у
пацієнтів, які
одночасно
застосовують
антагоністи
вітаміну К
(наприклад
варфарин або
інший кумариновий
антикоагулянт),
можливе
підвищення
Міжнародного
нормалізованого
співвідношення
(МНС).
Припинення
застосування
розувастатину
або
зменшення
його дози
може
призвести до зниження
МНС. У таких
випадках
бажаний належний
моніторинг
МНС.

Пероральні
контрацептиви/гормонозамісна
терапія (ГЗТ)

Одночасне
застосування
розувастатину
та
пероральних
контрацептивів
призводило
до
підвищення AUC
етинілестрадіолу
та норгестрелу
на 26 % та 34 %
відповідно.
Таке
підвищення
плазмових рівнів
крові слід
враховувати
при підборі дози
пероральних
контрацептивів.
Даних
щодо
фармакокінетики
препаратів у
пацієнтів, які
одночасно застосовують
розувастатин
та ГЗТ, немає,
тому не можна
виключати
подібного
ефекту.
Однак,
комбінацію
широко
застосовували
жінкам у
рамках
клінічних
досліджень; і
переносилася
добре.

Інші
лікарські
засоби

За
даними
спеціальних
досліджень
взаємодії
клінічно
значущої
взаємодії із
дигоксином
не
очікується.

Лопінавір/ритонавір

У
фармакологічному
дослідженні
супутнє застосування
розувастатину
та
комбінованого
препарату, що
містив два
інгібітори
протеази (лопінавір
400 мг та
ритонавір 100
мг), у
здорових
добровольців
асоціювалося
з приблизно
дворазовим
та п’ятиразовим
збільшенням
показників
рівноважного
AUC(0-24) та Сmах для
розувастатину
відповідно.
Взаємодія між
розувастатином
та іншими
інгібіторами
протеази не
вивчалась.

Діти

Дослідження
взаємодії
проводили
лише у дорослих.
Ступінь
взаємодії у
дітей невідомий.

Особливості
застосування.

Вплив на
нирки

У
пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин
у високих
дозах,
особливо
дозу 40 мг, відзначалися
випадки протеїнурії
(визначеної
за
тест-смужкою),
переважно
канальцевого
походження
та у більшості
випадків
тимчасової
або
нетривалої.
Протеїнурія
не свідчила
про гостре
або прогресуюче
захворювання
нирок.
Небажані явища
з боку нирок
відзначали
частіше при застосуванні
дози 40 мг. У
пацієнтів,
які
приймають
препарат у
дозі 40 мг,
функцію
нирок слід
перевіряти
регулярно.

Вплив на
скелетну
мускулатуру

Ураження
скелетної
мускулатури,
наприклад
міалгія,
міопатія та
рідко –
рабдоміоліз,
спостерігалися
у пацієнтів
при застосуванні
усіх доз
розувастатину,
а особливо
при дозах
більше 20 мг.
При
застосуванні
езетимібу у
комбінації з
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази
дуже рідко
повідомляли
про випадки
розвитку
рабдоміолізу.
Не можна
виключати
можливості
фармакодинамічної
взаємодії, а
тому таку
комбінацію
слід
застосовувати
з
обережністю.

Як і у
випадку
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
випадки
рабдоміолізу,
пов’язані з
застосуванням
розувастатину,
траплялися
частіше при
дозі 40 мг.

Є
повідомлення
про рідкісні
випадки
імуноопосередкованої
некротизуючої
міопатії, що
клінічно
проявляється
стійкою
проксимальною
м’язовою
слабкістю і
підвищенням
рівня
креатинкінази
у сироватці
крові під час
лікування
або після
припинення
лікування
статинами (у
тому числі
розувастатином).
У такому
випадку
можуть бути
необхідними
додаткові
нейром’язові
і
серологічні
дослідження,
лікування
імуносупресивними
препаратами.

У
поодиноких
випадках
повідомлялося,
що статини
індукують «de
novo» або
загострюють
вже існуючу
міастенію
гравіс або
очну
міастенію (див.
розділ
«Побічні
реакції»). У
разі
загострення
симптомів
слід припинити
прийом
Розувасіну.
Повідомлялося
про рецидиви
при
повторному
застосуванні
того самого
або іншого
статину.

Визначення
рівня
креатинфосфокінази
(КФК)

Рівні
КФК не слід
вимірювати
після значних
фізичних
навантажень
або при
наявності
можливих
альтернативних
причин
підвищення
рівня цього
фермента, які
можуть
заважати
інтерпретації
результатів.
Якщо
початкові
рівні КФК
значно
підвищені (> 5 × ВМН)
протягом 5-7
днів,
необхідно
зробити
додатковий
підтверджувальний
аналіз. Якщо
результат
повторного
аналізу
підтверджує початковий
рівень > 5
× ВМН, розпочинати
лікування не
слід.

Перед
лікуванням

Розувасін,
як і решту
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
слід з
обережністю
призначати
пацієнтам із
факторами, що
сприяють
розвитку
міопатії/рабдоміолізу.
До таких
факторів
належать:

-
порушення
функції
нирок;

-
гіпотиреоз;

-
наявність
в
індивідуальному
або сімейному
анамнезі
спадкових
м’язових
захворювань;

-
наявність
в анамнезі
міотоксичності,
спричиненої
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази
або фібратами;

-
зловживання
алкоголем;

-
вік > 70
років;

-
ситуації,
що можуть
призвести до
підвищення
рівнів
препарату у
плазмі крові (див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози», «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та
«Фармакокінетика»);

-
одночасне
застосування
фібратів.

У таких
пацієнтів
потрібно
порівняти
ризик та
можливу
користь при
застосуванні
препарату;
також
рекомендований
клінічний моніторинг.
Не слід розпочинати
лікування у
випадку
значно підвищених
початкових
рівнів КФК (> 5 × ВМН).

У період
лікування

Пацієнтів
слід
попередити
про
необхідність
негайно
повідомляти
про
нез’ясований
м’язовий
біль, м’язову
слабкість
або судоми,
особливо
якщо вони
супроводжуються
нездужанням
або
підвищенням
температури.
У таких
пацієнтів
слід
визначити рівні
КФК. Слід
припинити
лікування,
якщо рівні
КФК значно
підвищені
(> 5 × ВМН) або
якщо м’язові
симптоми
тяжкі та
спричиняють
дискомфорт у
повсякденному
житті (навіть
якщо рівні
КФК ≤ 5 × ВМН).
Якщо
симптоми
минають та рівень
КФК
повертається
до норми, Розувасін
або
альтернативний
інгібітор
ГМГ-КоА-редуктази
можна
спробувати
застосувати
знову, але у
мінімальних
дозах та під
ретельним
наглядом.
Регулярний
контроль
рівня КФК у
пацієнтів
без
вищевказаних
симптомів не
потрібний.

Дуже
рідко
повідомлялося
про випадки
імуноопосередкованої
некротизуючої
міопатії
(ІОНМ) під час
або після
терапії
статинами, у
тому числі
розувастатином.
Клінічними
проявами
ІОНМ є
слабкість
проксимальних
м’язів та
підвищення
рівня
креатинкінази
у сироватці
крові, що
зберігається
навіть після
припинення застосування
статинів.

У ході
досліджень у
невеликої
кількості пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин
та супутні
препарати,
посиленого
впливу на
скелетну мускулатуру
не
відзначалось.
Однак підвищена
частота
випадків
міозиту та
міопатії спостерігалась
у пацієнтів,
які застосовують
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази
із похідними
фіброєвої
кислоти, у
тому числі гемфіброзилом,
циклоспорином,
нікотиновою
кислотою,
азольними
протигрибковими
засобами, інгібіторами
протеази та
макролідними
антибіотиками.
Гемфіброзил
підвищує
ризик розвитку
міопатії при
супутньому
застосуванні
із деякими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
тому Розувасін
не
рекомендовано
застосовувати
у комбінації
з
гемфіброзилом.
Сприятливий
вплив подальших
змін рівня
ліпідів при
одночасному
застосуванні
Розувасіну
із фібратами
або ніацином
потрібно
порівняти з
потенційними
ризиками при
застосуванні
такої
комбінації.
Одночасне
застосування
Розувасіну в
дозі 40 мг та
фібратів
протипоказане (див.
розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та «Побічні
реакції»).

Розувасін
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам із
факторами, що
сприяють
розвитку міопатії,
такими як
ниркова недостатність,
літній вік,
гіпотиреоз,
або у ситуаціях,
коли може
збільшитися
концентрація
препарату у
плазмі крові.

Розувасін
не слід
застосовувати
пацієнтам із
гострими,
серйозними
станами, що
сприяють
розвитку
міопатії або
підвищують
ризик розвитку
ниркової
недостатності
на тлі
рабдоміолізу
(такими як
сепсис,
гіпотензія,
значне
хірургічне втручання,
травма, тяжкі
метаболічні,
ендокринні
чи
електролітні
порушення
або неконтрольовані
судоми).

Вплив на
печінку

Як і
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
Розувасін слід
з
обережністю
застосовувати
пацієнтам,
які
зловживають
алкоголем
та/або мають захворювання
печінки в
анамнезі.

Функцію
печінки
рекомендовано
перевірити
перед
початком
застосування
препарату та
через 3
місяці
лікування.
Якщо рівень трансаміназ
у сироватці
крові більше
ніж утричі
перевищує
ВМН, застосування
Розувасіну
слід
припинити.
Про серйозні
порушення функції
печінки
(переважно
підвищення
рівня
печінкових
трансаміназ)
повідомлялося
частіше при
застосуванні
дози 40 мг.

У
пацієнтів із
вторинною
гіперхолестеринемією,
спричиненою
гіпотиреозом
або
нефротичним
синдромом,
спершу слід провести
лікування
основного
захворювання,
а потім
починати
застосування
Розувасіну.

У
післяреєстраційному
періоді
зрідка повідомлялося
про летальні
або
нелетальні випадки
печінкової
недостатності
у пацієнтів,
які приймали
статини, в
тому числі
розувастатин.
Якщо під час
лікування Розувасіном
розвивається
серйозне
ураження
печінки з
клінічною
симптоматикою
та/або гіпербілірубінемією
чи
жовтяницею, слід
негайно
припинити
прийом препарату.
Якщо інші
причини не
виявлено, не
слід поновлювати
лікування Розувасіном.

Раса

Дослідження
фармакокінетики
свідчать про
зростання
експозиції у
пацієнтів
монголоїдної
раси
приблизно
вдвічі
порівняно з
європейцями.
Для таких
пацієнтів
необхідна
корекція
дозування розувастатину
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Протипоказання»
та
«Фармакокінетика»).
Для
пацієнтів
азійської
раси
початкова доза
розувастатину
повинна бути
5 мг.
Підвищена
концентрація
розувастатину
у плазмі була
помічена в
азійських
пацієнтів
(див. розділ
«Особливості
застосування»
та «Фармакокінетика».
Слід взяти до
уваги збільшену
системну
експозицію
при
лікуванні пацієнтів
монголоїдної
раси, у яких
гіперхолестеринемія
не
контролюється
адекватно
дозами до 20 мг.

Інгібітори
протеази

Підвищена
системна
експозиція
до розувастатину
спостерігалася
в осіб, які
застосовували
розувастатин
супутньо з
різними
інгібіторами
протеази у
поєднанні з
ритонавіром.
Слід
обміркувати
як користь
від зниження
рівня
ліпідів за
допомогою розувастатину
у пацієнтів
із ВІЛ, які
отримують
інгібітори
протеази, так
і можливість
підвищення концентрацій
розувастатину
у плазмі крові
на початку
терапії та
при
підвищенні
дози розувастатину
у пацієнтів,
які
отримують
інгібітори
протеази.
Одночасне
застосування
препарату з
інгібіторами
протеази не
рекомендується,
якщо доза розувастатину
не
скоригована
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози» та
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Інтерстиціальне
захворювання
легенів

Поодинокі
випадки
інтерстиціального
захворювання
легенів були
зареєстровані
при
застосуванні
деяких
статинів,
особливо у
випадку
довготривалої
терапії. До
симптомів
порушення належать
диспное,
непродуктивний
кашель та
погіршення
загального
стану (втома,
втрата маси
тіла та
гарячка).
Якщо
підозрюється,
що у пацієнта
розвинулось
інтерстиціальне
захворювання
легенів,
застосування
статинів
потрібно
припинити.

Важкі
шкірні
побічні
реакції

Важкі
шкірні
побічні
реакції,
включаючи синдром
Стівенса-Джонсона
та
індуковану лікарськими
засобами
еозинофілію
з системними
симптомами
(DRESS-синдром),
які можуть
загрожувати
життю або
призвести до
летального
результату
при
застосуванні
розувастатину.
Під час
призначення
лікарського
засобу пацієнтам
слід
повідомляти
про ознаки та
симптоми тяжких
шкірних
реакцій та
ретельно
спостерігати
за ними. Якщо
з’являються
ознаки та симптоми,
що вказують
на цю
реакцію, слід
негайно
припинити
прийом
препарату та
розглянути
альтернативне
лікування.
Якщо у пацієнта
розвинулась
така
серйозна
реакція, як
синдром
Стівенса-Джонсона
та
індукована
лікарськими
засобами
еозинофілія
з системними
симптомами
(DRESS-синдром)
лікування
препаратом
необхідно
негайно
припинити і  ніколи
не
застосовувати
його в
подальшому.

Цукровий
діабет

Деякі
факти
свідчать, що
статини підвищують
рівень
глюкози в
крові та у
деяких пацієнтів,
яким
загрожує
високий
ризик розвитку
діабету в
майбутньому,
можуть спричиняти
гіперглікемію
такого рівня,
при якому
необхідне
належне
лікування
діабету. Цю загрозу,
однак,
перевищує
зниження
ризику судинних
порушень при
застосуванні
статинів, і тому
вона не має
бути
підставою
для припинення
терапії
статинами. За
пацієнтами
групи ризику
(рівень
глюкози
натще 5,6-6,0
ммоль/л, ІМТ >30
кг/м2,
підвищений
рівень
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія)
слід встановити
як клінічний,
так і
біохімічний
контроль
згідно з
національними
керівництвами.

У
дослідженні
JUPITER
зареєстрована
загальна частота
цукрового
діабету
становила 2,8 %
у групі
прийому
розувастатину
та 2,3 % − у групі
плацебо,
переважно у
пацієнтів із рівнем
глюкози
натще від 5,6 до
6,9 ммоль/л.

Як
і щодо інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
при
застосуванні
розувастатину
спостерігалося
зростання HbA1c
та рівнів
глюкози у
сироватці
крові. У
деяких
випадках ці
показники
можуть перевищувати
граничне
значення для
діагностики
цукрового
діабету, насамперед
у пацієнтів з
високим
ризиком розвитку
діабету.

У
клінічних
дослідженнях
було
показано, що розувастатин
як
монотерапія
не спричиняє
зниження базової
концентрації
кортизолу
плазми крові
і не впливає
на резерв
надниркових
залоз.
Необхідна
обережність
у разі
одночасного
застосування
розувастатину
та інших
лікарських
засобів,
здатних знижувати
рівні або
активність
ендогенних
стероїдних
гормонів,
наприклад
кетоконазолу,
спіронолактону
та
циметидину.

Діти від 10 до 17
років

Вплив
розувастатину
на лінійний
ріст (зріст),
масу тіла,
ІМТ (індекс
маси тіла) та
розвиток
вторинних
статевих
ознак за
шкалою Таннера
у дітей віком
10-17 років
оцінювався
лише
протягом
одного року. Після 52
тижнів
досліджуваного
лікування жодного
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве
дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ «Фармакодинаміка»).
Досвід
клінічних
досліджень
застосування
препарату
дітям та підліткам
обмежений, і
довготривалі
ефекти
застосування
розувастатину
(>1 рік) на
статеве
дозрівання
невідомі.

У
клінічному
дослідженні
у дітей та
підлітків,
які приймали
розувастатин
протягом 52 тижнів,
підвищення
рівня КФК >10
разів вище ВНМ
та симптоми з
боку м’язів
після фізичного
навантаження
або
підвищеної
фізичної
активності
спостерігалися
частіше
порівняно з
такими у
дорослих (див.
розділ «Побічні
реакції»).

Непереносимість
лактози

Препарат
містить
лактозу.
Пацієнтам з
рідкісною
спадковою
непереносимістю
галактози,
дефіцитом
лактази
Лаппа або
мальабсорбцією
глюкози-галактози
не слід застосовувати
цей препарат.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Розувасін
протипоказаний
у період
вагітності або
годування
груддю.

Жінкам
репродуктивного
віку у період
лікування Розувасіном
необхідно
застосовувати
відповідні
засоби
контрацепції.

Оскільки
холестерин
та інші
продукти біосинтезу
холестерину
суттєво
важливі для розвитку
плода,
потенційний
ризик пригнічення
ГМГ-КоА-редуктази
перевищує
можливу
користь від
застосування
препарату у
період
вагітності.
Дані
досліджень
на тваринах
щодо
токсичного
впливу на
репродуктивну
функцію
обмежені. Якщо
пацієнтка
вагітніє у
період
застосування
препарату,
лікування
слід негайно
припинити.

Оскільки
інший
лікарський
засіб цього
класу проникає
у грудне
молоко
людини та
враховуючи,
що інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази
можуть
спричиняти
серйозні
небажані
реакції у
немовлят,
жінкам, які потребують
лікування розувастатином,
слід
рекомендувати
утриматися
від годування
груддю. Даних
щодо
проникнення
препарату у
грудне
молоко у
людини немає
(див. розділ «Протипоказання»).

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Дослідження
з вивчення
впливу
розувастатину
на здатність
керувати
автотранспортом
та працювати
з іншими
механізмами
не проводили.
Однак з
огляду на фармакодинамічні
властивості,
малоймовірно,
що Розувасін
впливатиме
на таку
здатність.
При керуванні
автотранспортом
або роботі з
механізмами
слід
враховувати
можливість
запаморочення
у період
лікування.

Спосіб
застосування
та дози.

Перед
початком
лікування
пацієнту
слід
призначити
стандартну холестерино-знижувальну
дієту, якої
слід
дотримуватись
і протягом
лікування.
Дозу слід
підбирати
індивідуально,
залежно від
мети терапії
та
ефективності
лікування,
застосовуючи
діючі
узгоджені
рекомендації.

Розувасін
можна
приймати у
будь-який час
дня,
незалежно
від прийому
їжі.

Таблетку
не
розжовувати
і не
подрібнювати,
ковтати
цілою,
запиваючи
водою.

Лікування
гіперхолестеринемії

Рекомендована
початкова
доза
становить 5 або
10 мг
перорально 1
раз на добу
як для пацієнтів,
які раніше не
застосовували
статини, так
і для
пацієнтів,
які до цього
застосовували
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.
Підбираючи
початкову
дозу, слід враховувати
індивідуальний
рівень
холестерину
у пацієнтів
та майбутній
серцево-судинний
ризик, а також
потенційний
ризик
розвитку
побічних
реакцій (див.
далі). У разі
необхідності
через 4 тижні
дозу можна
збільшити до
наступної.
Оскільки у
випадку застосування
дози 40 мг
побічні
реакції
виникають
частіше, ніж при
менших дозах,
титрувати
дозу до
максимального
рівня 40 мг
слід лише для
пацієнтів із
тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
серцево-судинним
ризиком
(зокрема в
осіб із
сімейною
гіперхолестеринемією),
у яких не
вдалося
досягти
бажаного
результату дозою
20 мг і які
повинні
перебувати
під регулярним
наглядом. На
початку
застосування
дози 40 мг
рекомендований
нагляд
спеціаліста.

Профілактика
серцево-судинних
порушень

У
ході
досліджень
зниження
ризику
ускладнень з
боку
серцево-судинної
системи добова
доза
препарату
становила 20
мг. Пацієнтам
із гіперхолестеринемією
необхідно
проводити стандартне
визначення
рівня
ліпідів та
дотримуватися
рекомендацій
із дозування
для
лікування
гіперхолестеринемії.

Застосування
пацієнтам
літнього
віку

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів
віком понад 70
років становить
5 мг. Немає
потреби в
іншому
корегуванні
дози залежно
від віку.

Дозування
для
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок

Для
пацієнтів з
легким та
помірним
порушенням
функції
нирок немає
необхідності
у корегуванні
дози.
Рекомендована
початкова
доза для пацієнтів
із
порушенням
функції
нирок помірної
тяжкості
(кліренс
креатиніну < 60 мл/хв)
становить 5 мг.
Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам із
порушенням
функції
нирок
помірної
тяжкості.
Пацієнтам
з тяжким
порушенням
функції
нирок застосування
Розувасіну
протипоказано
у будь-яких
дозах.

Дозування
для
пацієнтів з
порушенням
функції
печінки

Не
спостерігалося
зростання
системної експозиції
розувастатину
у пацієнтів із
7 балами за
шкалою Чайлда-П’ю.
Проте
посилення
системної
експозиції
було
відзначено
у пацієнтів,
стан яких
оцінювався у
8 та 9 балів за
шкалою Чайлда-П’ю.
Таким
пацієнтам
слід
проводити
оцінку
функції
нирок. Досвід
застосування
препарату у пацієнтів
з показником
вище 9 балів
за шкалою
Чайлда-П’ю
відсутній. Розувасін
протипоказаний
пацієнтам із
захворюваннями
печінки в
активній
стадії. У
пацієнтів із
тяжкими
порушенням
функції
печінки спостерігалося
підвищення
експозиції
розувастатину,
тому їм
застосовувати
Розувасін у
дозі вище 10 мг
слід з
обережністю.

Раса

У
пацієнтів
монголоїдної
раси
спостерігалася
підвищена
системна
експозиція
препарату.
Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів
монголоїдної
раси
становить
5 мг. Застосування
дози 40 мг
таким
пацієнтам
протипоказане.
Максимальна
добова доза
становить 20
мг.

Генетичний
поліморфізм

Певні
типи
генетичного
поліморфізму
можуть
призводити
до підвищення
експозиції
розувастатину
(див. розділ
«Фармакокінетика»).
Пацієнтам із
відомою
наявністю
таких типів
поліморфізму
рекомендується
застосовувати
меншу добову
дозу розувастатину.

Дозування
для
пацієнтів зі
схильністю
до розвитку
міопатії

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів зі
схильністю
до розвитку
міопатії становить
5 мг. Доза 40 мг
протипоказана
деяким з
таких
пацієнтів.
Максимальна
добова доза
становить 20
мг.

Супутнє
застосування

Розувастатин
є субстратом
для різних
транспортних
білків (наприклад,
OATP1B1 та BCRP). Ризик
міопатії
(включаючи
рабдоміоліз)
підвищується
при
одночасному
прийомі Розувасіну
разом з
певними
лікарськими
засобами, здатними
підвищувати
концентрації
розувастатину
у плазмі крові
через
взаємодію з
цими
транспортними
білками
(наприклад,
циклоспорин
та деякі
інгібітори
протеази,
включаючи
комбінації
ритонавіру з
атаназавіром,
лопінавіром
та/або типранавіром).
При
можливості
необхідно
розглянути
альтернативне
лікування і,
якщо
необхідно,
тимчасово
припинити
лікування Розувасіном.
У ситуаціях,
коли
одночасного
введення цих
лікарських
засобів
разом із Розувасіном
уникнути
неможливо,
треба
зважувати всі
переваги та
ризики
супутнього
лікування та
ретельно
підбирати
дозу Розувасіну.

Діти.

Застосування
препарату
дітям має
проводити
лише
спеціаліст.

Застосовувати
дітям та
підліткам
віком від 10 до 17
років (хлопчики
на стадії
розвитку ІІ
та вище за
Таннером та
дівчата, в
яких
менструації
почалися
щонайменше
рік тому).

Звичайна
початкова
добова доза
для дітей та
підлітків із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить 5
мг на добу.
Препарат
зазвичай
слід приймати
перорально в
дозах від 5 мг
до 20 мг 1 раз на
добу.
Підвищувати
дозу слід
відповідно
до
індивідуальної
відповіді
дитини на лікування
та
переносимості
препарату,
дотримуючись
рекомендацій
щодо
лікування дітей
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Перед
початком
терапії
розувастатином
дітям та
підліткам
слід
призначити
стандартну гіпохолестеринемічну
дієту, якої
пацієнти
мають
дотримуватися
і протягом
лікування.
Безпеку та
ефективність
лікарського
засобу у
дозах більше
20 мг у цій
популяції не
досліджували.

Таблетки
по 40 мг не призначені
для
застосування
дітям.

Діти
віком до 10
років

Досвід
лікування
дітей віком
до 10 років обмежений
застосуванням
препарату у
невеликої
кількості
пацієнтів
(віком від 8 до 10
років) із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.
Таким чином, розувастатин
не
рекомендується
застосовувати
дітям віком
до 10 років.

Передозування.

Специфічного
лікування
передозування
немає.
Лікування
симптоматичне,
рекомендується
підтримуюча
терапія.
Потрібен
контроль
функції
печінки та
рівнів КФК.
Малоймовірно,
що гемоліз
буде
ефективним.

Побічні
реакції.

Побічні
реакції, що
спостерігаються
при застосуванні
Розувасіну,
зазвичай
слабкі та
тимчасові.
Побічні реакції
наведені
далі
відповідно
до частоти
виникнення:
часто (> 1/100, < 1/10);
нечасто (> 1/1 000, <1/100); рідко (> 1/10 000, < 1/1 000); дуже
рідко (< 1/10 000);
частота
невідома
(неможливо
встановити
за наявними
даними).

З боку крові
та
лімфатичної
системи: рідко –
тромбоцитопенія.

З
боку імунної
системи: рідко –
реакції
гіперчутливості,
у тому числі
ангіоневротичний
набряк.

З боку
ендокринної
системи: часто
– цукровий
діабет1,2.

Психічні
розлади:
частота невідома
– депресія.

З
боку
нервової
системи: часто –
головний
біль,
запаморочення;
дуже рідко –
поліневропатія,
втрата
пам’яті; частота
невідома –
переферична
невропатія, розлади
сну (в тому
числі
безсоння та
нічні кошмари),
міастенія
гравіс.

З
боку органів
зору: частота
невідома –
очна
міастенія.

З
боку органів
дихання,
грудної
клітки та середостіння:
частота
невідома –
кашель,
задишка.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту: часто –
запор,
нудота, біль
у животі;
рідко – панкреатит;
частота
невідома –
діарея.

З
боку
гепатобіліарної
системи: рідко –
підвищення
рівня
печінкових
трансаміназ;
дуже рідко – жовтяниця,
гепатит.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини:
нечасто –
свербіж,
висип та
кропив’янка;
частота
невідома –
синдром
Стівенса-Джонсона,
індукована
лікарськими
засобами
еозинофілія
з системними
симптомами (DRESS-синдром).

З
боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини: часто –
міалгія,
рідко –
міопатія (у
тому числі
міозит) та
рабдоміоліз;
дуже рідко –
артралгія;
частота
невідома –
порушення з
боку сухожиль,
інколи
ускладнені
розривами,
імуноопосередкована
некротизуюча
міопатія.

З боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз: дуже рідко –
гематурія.

З боку нирок
та сечовидільної
системи: дуже
рідко –
гінекомастія.

Загальні
розлади: часто –
астенія;
частота
невідома –
набряк.

Як і у
випадку з
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
частота
небажаних
реакцій залежить
від дози.

1Частота
залежить від
наявності
факторів ризику
(рівень
глюкози
крові натще
≥ 5,6 ммоль/л,
індекс маси
тіла > 30 кг/м2,
підвищення
рівня
тригліцеридів,
гіпертензія
в анамнезі).

2Згідно з
результатами
дослідження JUPITER
(загальна
частота
повідомлень
при застосуванні
розувастатину
– 2,8 %; плацебо –
2,3 %)
насамперед у
пацієнтів,
які вже мають
високий
ризик
розвитку
цукрового
діабету.

Вплив
на нирки

У пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин,
спостерігалися
випадки
протеїнурії,
переважно
канальцевого
походження
(визначеної
тест-смужкою).
Зміни вмісту
білка у сечі
від
«відсутності»
чи «слідів»
до «++» або
більше
зареєстровані
через деякий час
у < 1 %
пацієнтів,
які приймали
препарат у
дозі 10 мг та 20
мг, та
приблизно у 3 %
пацієнтів
при
застосуванні
дози 40 мг. Незначне
збільшення
частоти
випадків
підвищення
рівня білка у
сечі від
«відсутності»
чи «слідів»
до «+»
спостерігалося
при застосуванні
дози 20 мг. У
більшості
випадків
вираженість
протеїнурії
зменшувалась
або зникала
спонтанно
при
продовженні
застосування
препарату.
Перегляд
даних
клінічних досліджень
та
постмаркетингових
спостережень
на даний час
не виявив
причинно-наслідкового
зв’язку між
протеїнурією
та гострим
або прогресуючим
захворюванням
нирок.

У пацієнтів,
які
застосовували
препарати розувастатину,
з низькою
частотою
спостерігалась
гематурія.

Вплив
на скелетну
мускулатуру

Зміни
з боку
скелетної
мускулатури,
такі як
міалгія, міопатія
(в тому числі
міозит) та
рідко рабдоміоліз
із гострою
нирковою
недостатністю
чи без неї
спостерігалися
при
застосуванні
будь-яких доз
розувастатину,
а особливо
при
застосуванні
доз > 20 мг. При
застосуванні
розувастатину,
а також інших
статинів повідомляли
про рідкісні
випадки
рабдоміолізу,
що інколи
були
пов’язані з
нирковою недостатністю.

У пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
спостерігалося
дозозалежне
зростання
рівнів
креатинфосфокінази
(КФК); у
більшості випадків
явище було
слабким,
асимптоматичним
та
тимчасовим.
Якщо рівні
КФК підвищені
(> 5 × верхньої
межі норми
(ВМН)),
лікування
слід
припинити (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Вплив
на печінку

Як і у
випадку
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
спостерігалося
дозозалежне
збільшення
рівня трансаміназ;
у більшості
випадків
явище було
слабким, асимптоматичним
та
тимчасовим.

У процесі
післяреєстраційного
застосування
розувастатину
ідентифіковано
таку
небажану
реакцію як
летальна та
нелетальна
печінкова
недостатність.
Оскільки про
цю реакцію
повідомляли
спонтанно із
популяції
невизначеної
кількості,
неможливо
достовірно
оцінити її частоту
або
встановити
наявність
причинно-наслідкового
зв'язку із
застосуванням
препарату.

Когнітивні
порушення

Зрідка у
післяреєстраційному
періоді повідомляли
про
порушення
когнітивних
функцій
(наприклад,
погіршення
пам'яті,
забудькуватість,
амнезія,
сплутаність
свідомості),
що асоціюються
із
застосуванням
статинів. Про
такі когнітивні
проблеми
повідомляли
у зв'язку з
усіма
статинами.
Явища, про
які йдеться у
повідомленнях,
зазвичай
мають легкий
характер і
минають після
відміни
статинів, а
також мають
різний час до
появи
симптомів
(від 1 дня до
років) та до
зникнення
симптомів
(медіана – 3 тижні).

Вплив
на
лабораторні
показники

Як і у
випадку
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості
пацієнтів, які
приймали
розувастатин,
спостерігалося
пропорційне
до дози
зростання
рівня печінкових
трансаміназ
та
креатинкінази.
При
застосуванні
розувастатину
також відзначалося
підвищення
рівнів HbA1c. У
невеликої
кількості
пацієнтів,
які застосовували
розувастатин
та інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
спостерігались
патологічні
зміни при
аналізі сечі
(тест-смужка
свідчила про
протеїнурію).
Виявлений
білок був, як
правило,
канальцевого
походження. У
більшості
випадків
протеїнурія
стає менш
вираженою
або зникає
спонтанно
при
продовженні
терапії та не
свідчить про
гостре або
прогресуюче
захворювання
нирок.

Інші
ефекти

У
довготривалих
контрольованих
клінічних
дослідженнях
розувастатин
не
продемонстрував
шкідливого
впливу на очні
лінзи.

У пацієнтів, які
лікувалися
препаратами
розувастатину,
не було
виявлено
порушень
функцій кори
надниркових
залоз.

Постмаркетинговий
досвід
застосування

Окрім
вищезазначеного,
було
зареєстровано
такі явища.

З
боку
нервової
системи: дуже
рідко –
поліневропатія,
втрата пам’яті.

З
боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння:
частота
невідома –
кашель,
диспное.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту:
частота невідома
– діарея.

З
боку
гепатобіліарної
системи: дуже
рідко –
жовтяниця,
гепатит; рідко
– підвищення
активності
печінкових
трансаміназ.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини:
частота
невідома –
синдром
Стівенса-Джонсона.

З
боку
опорно-рухового
апарату та сполучної
тканини: дуже
рідко –
артралгія;
частота
невідома – імуноопосередкована
некротизуюча
міопатія.

З
боку нирок: дуже
рідко –
гематурія.

Загальні
порушення та
порушення,
пов’язані зі
способом
застосування
препарату: частота
невідома –
набряк.

З
боку репродуктивної
системи та
молочних
залоз: частота
невідома –
гінекомастія.

З
боку крові та
лімфатичної
системи: частота
невідома  –
тромбоцитопенія.

При
застосуванні
деяких
статинів
повідомляли
про такі
небажані
явища:

-
депресія;

-
порушення
сну, в тому
числі безсоння
та нічні
кошмари;

-
розлади
статевої
функції;

-
окремі
випадки
інтерстиціального
захворювання
легенів,
особливо у
випадку
тривалої
терапії;

-
захворювання
сухожиль,
інколи
ускладнені
їх розривом.

Частота
випадків
рабдоміолізу,
серйозних
порушень з
боку нирок та
печінки
(переважно
підвищений
рівень
трансаміназ)
була більшою
при застосуванні
дози 40 мг.

Діти
(10-17 років)

Профіль
безпеки Розувасіну
для дітей та
дорослих
подібний,
хоча у ході
досліджень
розувастатину
у дітей після
вправ чи
значних
фізичних навантажень
частіше
відзначали
підвищення
КФК > 10×ВМН
та м’язові
симптоми, що
згодом
минали без
переривання
лікування.
Проте і для
дітей, і для
дорослих
застереження
при застосуванні
Розувасіну
однакові.

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при
застосуванні
цього
лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua

Термін
придатності. 2 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
недоступному
для дітей
місці в
оригінальній
упаковці при
температурі не вище 30
°С.

Упаковка.

По 10
таблеток у
блістері, по 3
або 6
блістерів у картонній
коробці
(таблетки по 5 і 10 мг);
по 3 блістери
у картонній
коробці (таблетки
по 20 і 40 мг).

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

Апотекс
Інк./Apotex Inc.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження його
діяльності.

150 Сігнет
Драйв,
Торонто,
Онтаріо,
Канада, M9L 1T9/

150 Signet Drive, Toronto, Ontario, Canada, M9L 1T9.

4100 Вестон
Роад, Вестон,
Онтаріо,
Канада, M9L 2Y6/

4100 Weston Road, Weston, Ontario, Canada, M9L 2Y6.