ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

РОЗУВАСТАТИН

(ROSUVASTATIN)

Склад:

діюча
речовина:
розувастатин;

1 таблетка
містить
розувастатину
(у вигляді
розувастатину
кальцію) 10 мг
або 20 мг;

допоміжні
речовини:
целюлоза
мікрокристалічна;
лактоза,
моногідрат;
кальцію
гідрофосфат
дигідрат;
кросповідон;
магнію стеарат;

суміш для
покриття
містить
спирт
полівініловий,
титану
діоксид (Е 171), поліетиленгліколь
(макрогол),
тальк, заліза
оксид жовтий
(Е 172), заліза
оксид
червоний (Е 172).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою,
від помаранчево-рожевого
до рожевого
кольору, круглої
форми, з
двоопуклою
поверхнею.

Фармакотерапевтична
група

Гіполіпідемічні
засоби.
Інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази. Код АТХ
С10А А07.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Механізм
дії

Розувастатин
– це
селективний
та
конкурентний
інгібітор
ГМГ-КоА-редуктази,
ферменту, що обмежує
швидкість перетворення
3-гідрокси-3-метилглутарил-коензиму
А в
мевалонат,
попередник
холестерину.
Основним
місцем дії
розувастатину
є печінка – орган-мішень
для зниження
рівня
холестерину.

Розувастатин
збільшує
кількість рецепторів
ліпопротеїнів
низької
щільності (ЛПНЩ)
на поверхні
клітин
печінки,
посилюючи захоплення
та
катаболізм
ЛПНЩ, і це
пригнічує
печінковий синтез
ліпопротеїнів
дуже низької
щільності (ЛПДНЩ),
тим самим
зменшуючи
загальну
кількість
частинок ЛПДНЩ
та ЛПНЩ.

Фармакодинамічні
ефекти

Розувастатин
знижує
підвищений
рівень холестерину
ліпопротеїнів
низької
щільності
(ХС-ЛПНЩ),
загального
холестерину
та
тригліцеридів
і підвищує
рівень холестерину
ліпопротеїнів
високої
щільності
(ХС-ЛПВЩ). Він
також
зменшує
рівні апоВ,

ХС-неЛПВЩ, холестерин
ліпопротеїнів
дуже низької
щільності (ХС-ЛПДНЩ),
ліпопротеїновий
тригліцеридний
комплекс
дуже низької
щільності (ТГ-ЛПДНЩ)
та підвищує
рівень апоА-І
(див. таблицю 1).
Розувастатин
також
зменшує
співвідношення
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ, ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І.

Таблиця 1

Відповідь
на дозу у
пацієнтів із
первинною
гіперхолестеринемією
типу IIa та IІb

(відкоригована
середня
відсоткова
зміна порівняно
з вихідним
рівнем)

Доза

N

ХС-ЛПНЩ

Загальний
ХС

ХС-ЛПВЩ

ТГ

ХС-неЛПВЩ

апоВ

апоA-I

Плацебо

13

-7

-5

3

-3

-7

-3

0

5

17

-45

-33

13

-35

-44

-38

4

10

17

-52

-36

14

-10

-48

-42

4

20

17

-55

-40

8

-23

-51

-46

5

40

18

-63

-46

10

-28

-60

-54

0

Терапевтичний
ефект отримують
протягом 1
тижня після
початку
застосування
лікарського
засобу, 90 %
максимального
ефекту –
через 2 тижні.
Максимальний
ефект
зазвичай досягається
через 4 тижні
та триває
надалі.

Клінічна
ефективність
та безпека

Розувастатин
ефективний у
лікуванні дорослих
із
гіперхолестеринемією
– із
гіпертригліцеридемією
або без неї –
незалежно
від раси,
статі чи
віку, а також
у пацієнтів
особливих
груп, таких
як пацієнти з
цукровим
діабетом або
пацієнти із
сімейною
гіперхолестеринемією.

За
об’єднаними
даними
досліджень
розувастатин
ефективно
знижував
рівні
холестерину
у більшості
пацієнтів із
гіперхолестеринемією
типу IIa та IIb
(середній
початковий рівень
ХС-ЛПНЩ
приблизно 4,8
ммоль/л) до
цільових
значень,
встановлених
визнаною настановою
Європейського
товариства
атеросклерозу
(EAS; 1998); приблизно
у 80 % пацієнтів,
які застосовували
розувастатин
у дозі 10 мг,
вдалося
досягти
нормативних
цільових
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (< 3
ммоль/л).

У
великому
дослідженні
435 пацієнтів
із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
застосовували
розувастатин
у дозах від 20
до 80 мг за
схемою посиленого
титрування
дози. Сприятливий
вплив
лікарського
засобу на
показники
ліпідів та
досягнення
цільових
рівнів
відзначали
при всіх
дозах. Після
титрування
до добової
дози 40 мг (12
тижнів лікування)
ХС-ЛПНЩ
знизився на 53 %.
У 33 % пацієнтів
було
досягнуто
нормативних
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (< 3
ммоль/л).

У
відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз
відповідь на
застосування
розувастатину
у дозах 20–40 мг
вивчалася у 42
пацієнтів
(включаючи 8
дітей) із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.
У загальній
популяції
рівень
ХС-ЛПНЩ
знизився в
середньому
на 22 %.

У
клінічних
дослідженнях
за участю
обмеженої
кількості
пацієнтів
спостерігався
адитивний
ефект
розувастатину
на зниження
рівня
тригліцеридів
при
застосуванні
у комбінації
з
фенофібратом
та на підвищення
рівнів
ХС-ЛПВЩ при
застосуванні
у комбінації
з ніацином
(див. розділ «Особливості
застосування»).

У
багатоцентровому
подвійно
сліпому
плацебо-контрольованому
клінічному
дослідженні
(METEOR) 984 пацієнти
віком 45–70
років із низьким
ризиком
ішемічної
хвороби
серця (визначеним
як ризик за
Фрамінгемською
шкалою < 10 %
протягом 10 років),
середнім
значенням
ХС-ЛПНЩ 4,0
ммоль/л (154,5
мг/дл), але із
субклінічним
атеросклерозом
(визначеним
за
збільшенням
товщини
комплексу
інтима-медіа
сонної
артерії
(ТКІМСА)) були
рандомізовані
на дві групи
та приймали
один раз на
добу або 40 мг
розувастатину,
або плацебо
протягом 2
років.
Порівняно з
плацебо
розувастатин
значно
сповільнював
прогресування
максимальної
ТКІМСА у 12
точках сонної
артерії на -0,0145
мм/рік [95 %
довірчий
інтервал -0,0196, -0,0093; p <
0,0001]. Зміна,
порівняно з початковим
рівнем,
становила -0,0014
мм/рік (-0,12 %/рік
(статистично
незначуща)) у
групі розувастатину
порівняно з
прогресуванням
+0,0131 мм/рік (1,12 %/рік (p <
0,0001)) у групі
плацебо.
Прямої
кореляції
між зменшенням
ТКІМСА та
зниженням
ризику серцево-судинних
подій
продемонстровано
не було. До
дослідження
METEOR були
залучені
пацієнти із
низьким
ризиком
ішемічної
хвороби серця,
які не є
представниками
цільової популяції
застосування
розувастатину
в дозі 40 мг.
Дозу 40 мг слід
призначати
лише
пацієнтам із
тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
ризиком
серцево-судинних
розладів
(див. розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

В
інтервенційному
дослідженні
розувастатину
з метою
обгрунтування
застосування
статинів як
засобу
первинної
профілактики
(JUPITER) вплив
розувастатину
на частоту
значних
атеросклеротичних
серцево-судинних
захворювань
оцінювали у 17802
чоловіків (≥ 50
років) та
жінок (≥ 60
років).

Учасники
дослідження
були
випадковим
чином
розподілені
до груп
плацебо (n = 8901)
або
розувастатину
в дозі 20 мг
один раз на добу
(n = 8901) і за ними
спостерігали
в середньому
протягом 2
років.

Концентрації
холестерину-ЛПНЩ
зменшилися
на 45 % (p < 0,001) у групі
розувастатину
порівняно з
групою
плацебо.

У ретроспективному
аналізі
даних
підгрупи
пацієнтів
високого
ризику із
вихідним
значенням > 20 %
за
Фрамінгемською
шкалою (1558
учасників)
спостерігалося
значне
зниження
частоти комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала смерть
від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р = 0,028),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Абсолютне
зниження
ризику подій
становило 8,8
випадку на 1000
пацієнто-років.
Показник
загальної смертності
лишався
незміненим у
цій групі високого
ризику (р = 0,193).
У ретроспективному
аналізі
даних
підгрупи
високого
ризику (9302 учасники
загалом) із
вихідним
значенням ≥ 5 % за
шкалою SCORE
(екстрапольовано
з метою включення
даних
учасників
віком від 65
років)
спостерігалося
значуще
зниження частоти
комбінованої
кінцевої
точки, що охоплювала
смерть від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р = 0,0003),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Абсолютне
зниження рівня
ризику подій
становило 5,1
випадку на 1000
пацієнто-років.
Показник
загальної
смертності у цій
підгрупі
високого
ризику
лишався незміненим
(р = 0,076).

У
дослідженні
JUPITER 6,6 % учасників
групи
прийому
розувастатину
та 6,2 %
учасників
групи
плацебо
припинили
застосування
досліджуваного
лікарського
засобу через побічні
реакції.
Найбільш
частими побічними
реакціями, що
призводили
до
припинення
лікування, були
міалгія (0,3 % – у
групі
розувастатину,
0,2 % − у групі плацебо),
абдомінальний
біль (0,03 % – у
групі
розувастатину,
0,02 % − у групі плацебо)
та висип (0,02 % – у
групі
розувастатину,
0,03 % − у групі плацебо).
Найбільш
частими побічними
реакціями, що
спостерігалися
у групі
розувастатину
із частотою,
більшою або
рівною
відзначеній
у групі
плацебо, були
інфекції
сечовивідних
шляхів (8,7 % – у
групі
розувастатину,
8,6 % − у групі плацебо),
назофарингіт
(7,6 % – у групі
розувастатину,
7,2 % − у групі плацебо),
біль у спині (7,6 %
– у групі
розувастатину,
6,9 % − у групі плацебо)
та міалгія (7,6 % –
у групі
розувастатину,
6,6 % − у групі плацебо).

Діти

У
подвійно
сліпому
рандомізованому
багатоцентровому
плацебо-контрольованому

12-тижневому
дослідженні
(n = 176, 97 учасників
чоловічої статі
та 79 − жіночої
статі) із
подальшим
40-тижневим періодом
(n = 173, 96 учасників
чоловічої статі
та 77 − жіночої
статі)
відкритого
титрування
дози
розувастатину
пацієнти
віком 10–17 років
(II–IV стадії
розвитку за
Таннером,
дівчата, у
яких
менструації
почалися
щонайменше 1
рік тому) із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
протягом 12
тижнів
отримували
розувастатин
у дозі 5, 10 або 20
мг/добу або
плацебо,
після чого
всі учасники
щодня
приймали
розувастатин
протягом 40
тижнів. На
початку
дослідження
приблизно 30 %
пацієнтів
були віком 10–13
років та
приблизно 17 %, 18 %, 40
% та 25
% із них
знаходилися
на ІІ, ІІІ, IV та V
стадії
розвитку за
Таннером відповідно.

Рівень
ХС-ЛПНЩ
зменшився на
38,3 %, 44,6 % та 50,0 % у
групах
прийому
розувастатину
в дозі 5, 10 та 20 мг відповідно
порівняно з 0,7 % у
групі
плацебо.

Наприкінці
40-тижневого
періоду
відкритого
титрування
дози для
досягнення
цільового
рівня
(максимальна
доза
становила 20
мг один раз
на добу) у 70 із 173
пацієнтів (40,5 %)
вдалося
досягти
цільового
рівня ХС-ЛПНЩ
менше 2,8
ммоль/л.

Після
52 тижнів
досліджуваного
лікування не
було
виявлено
жодного
впливу на
ріст, масу, індекс
маси тіла (ІМТ)
або статеве
дозрівання
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Це
дослідження
(n = 176) не
прийнятне
для
порівняння
рідкісних побічних
реакцій.

Розувастатин
також
вивчали у
2-річному відкритому
дослідженні
із цільовою
титрацією
дози у 198 дітей
з
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
віком від 6 до 17 років
(88 учасників
чоловічої
статі та 110 –
жіночої статі,
стадія
розвитку за
Таннером < II–V). Початкова
доза для всіх
пацієнтів
становила 5 мг
розувастатину
один раз на
добу. Пацієнтам віком від 6
до 9 років (n = 64)
дозу
титрували до
максимальної
дози 10 мг один
раз на добу, а
пацієнтам віком
від 10 до 17 років
(n = 134) – до
максимальної
дози 20 мг один
раз на добу.

Після
24 місяців
лікування
розувастатином
середнє
зниження від
вихідного
значення

ХС-ЛПНЩ,
визначене за
методом
найменших
квадратів, становило -43 % (вихідний
рівень: 236 мг/дл,
місяць 24: 133 мг/дл).
Для кожної
вікової
групи
середнє зниження
від
вихідного
значення
ХС-ЛПНЩ, визначене
за методом
найменших
квадратів, становило 43 %
(вихідний
рівень: 234 мг/дл,
місяць 24: 124 мг/дл), -45 %
(вихідний рівень:
234 мг/дл,
місяць 24: 124 мг/дл) та -35 %
(вихідний
рівень: 241 мг/дл,
місяць 24: 153 мг/дл)
у вікових групах
від 6 до < 10, від 10
до < 14 і від 14 до < 18 років
відповідно.

Результатом
застосування
розувастатину
в дозах 5 мг, 10 мг
і 20 мг також
були
статистично
значущі
середні
зміни порівняно
з вихідними
показниками
таких
вторинних змінних
величин
ліпідів і
ліпопротеїнів:
ХС-ЛПВЩ,
загальний ХС,
ХС-неЛПВЩ,
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загальний
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ТГ/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ,
апоВ,
апоВ/апоА-1.
Кожна з цих
змін демонструвала поліпшення
ліпідних реакцій
і
зберігалася
протягом 2 років.

Після
24 місяців лікування
жодного
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве
дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ «Особливості
застосування»).

У
рандомізованому
подвійно
сліпому
плацебо-контрольованому
багатоцентровому
перехресному
дослідженні вивчали
розувастатин у дозі 20 мг
один раз на
добу порівняно з плацебо
за участю 14 дітей
(віком від 6 до 17 років)
з
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.
Дослідження
включало
активну
4-тижневу
підготовчу
фазу з
дотриманням дієти,
під час якої
пацієнтів лікували
розувастатином
у дозі 10 мг,
перехресну
фазу, що
складалася з
6-тижневого
періоду
лікування
розувастатином
у дозі
20 мг
із
попереднім
або подальшим
6-тижневим
лікуванням
плацебо, та 12-тижневу
підтримувальну
фазу,
протягом якої
всі пацієнти
отримували 20 мг
розувастатину.
Пацієнти, які
перебували
на терапії
езетимібом
або аферезом,
продовжували
отримувати
це лікування
протягом усього
дослідження.

Статистично
значуще (p = 0,005)
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(22,3 %; 85,4 мг/дл
або 2,2 ммоль/л)
спостерігали
через 6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг порівняно з плацебо.
Спостерігалося
статистично
значуще
зниження
загального
ХС (20,1 %, р = 0,003),
ХС-неЛПВЩ (22,9 %, р = 0,003) і
апоВ (17,1 %, р = 0,024). Також
спостерігалося
зниження
рівнів ТГ,
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І
після 6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг порівняно з плацебо.
Зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
через 6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг з
наступними 6 тижнями
лікування плацебо
зберігалося
протягом 12 тижнів
безперервної
терапії. У
одного
пацієнта
спостерігалося
подальше
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(8,0 %),
загального
ХС (6,7 %) і ХС-неЛПВЩ
(7,4 %)
після 6 тижнів
лікування з
титруванням
дози до 40 мг.

Під
час
продовження
відкритого
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг у 9 з
цих
пацієнтів до
90 тижнів
зниження рівня
ХС-ЛПНЩ
зберігалося
в межах від -12,1 до -21,3 %.

У
відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз у
7 оцінюваних
дітей (віком
від 8 до 17 років) з
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
(див. вище)
відсоток
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(21,0 %),
загального
ХС (19,2 %) та
ХС-неЛПВЩ (21,0 %)
від
вихідного
рівня після 6 тижнів
лікування
розувастатином
у
дозі 20 мг
відповідав
тому, що
спостерігалося
у вищезгаданому
дослідженні
у дітей з
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.

Європейське
агентство з
лікарських
засобів
відмовилося
від
зобов’язання
надавати
результати
досліджень
розувастатину
у всіх
підгрупах
дітей з
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією,
первинною комбінованою
(змішаною)
дисліпідемією
та для
профілактики
порушень з
боку
серцево-судинної
системи (див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»
для
отримання
інформації
щодо
застосування
дітям).

Фармакокінетика

Абсорбція

Максимальна
концентрація
розувастатину
у плазмі
крові (Cmax)
досягається
приблизно
через 5 годин
після перорального
застосування.
Абсолютна біодоступність
становить
приблизно 20 %.

Розподіл

Розувастатин
значним
чином
захоплюється
печінкою, яка
є основним
місцем
синтезу холестерину
та кліренсу
ХС-ЛПНЩ.
Об’єм розподілу
розувастатину
становить
приблизно 134 л.
Приблизно 90 %
розувастатину
зв’язується
з білками плазми
крові,
переважно з
альбуміном.

Метаболізм

Розувастатин
зазнає
незначного
метаболізму
(приблизно 10 %).
Дослідження
метаболізму in vitro
із
використанням
гепатоцитів
людини свідчать,
що
розувастатин
є слабким
субстратом
для
метаболізму
на основі
ферментів цитохрому
Р450. Основним
задіяним
ізоферментом
є CYP2C9, дещо
меншу роль
відіграють 2C19,
3A4 та 2D6. Основними
визначеними
метаболітами
є N-десметиловий
та
лактоновий
метаболіти.
N-десметил-метаболіт
приблизно на
50 % менш
активний, ніж
розувастатин,
лактоновий
метаболіт
вважається
клінічно
неактивним.
На
розувастатин
припадає більш
ніж 90 % інгібіторної
активності щодо
ГМГ-КоА-редуктази,
що
циркулює у
загальному
кровообігу.

Виведення

Приблизно
90 % дози
розувастатину
виводиться у
незміненому стані з калом
(складається
з
абсорбованої
та неабсорбованої
активної
речовини),
решта
виводиться
із сечею.
Приблизно 5 % виводиться
із сечею у
незміненому стані.
Період
напіввиведення
із плазми
крові становить
приблизно 19
годин і не
збільшується
при
підвищенні
дози. Середнє
геометричне
значення
кліренсу лікарського
засобу із
плазми крові
становить
приблизно 50 л/годину
(коефіцієнт
варіації – 21,7 %). Як і у
випадку з
іншими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
захоплення
печінкою
розувастатину
відбувається
за участю
мембранного
транспортера
OATP-C, який відіграє
важливу роль
у печінковій
елімінації
розувастатину.

Лінійність

Системна
експозиція
розувастатину
збільшується
пропорційно
дозі. При
багаторазовому
щоденному
застосуванні
параметри фармакокінетики
не
змінюються.

Особливі
групи
пацієнтів

Вік
та стать

Не
спостерігалося
клінічно
значущого
впливу віку
або статі на
фармакокінетику
розувастатину
у дорослих. Експозиція
розувастатину
у дітей із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
була
подібною або
нижчою, ніж у
дорослих пацієнтів
із
дисліпідемією
(див. розділ
«Діти»).

Раса

Дослідження
фармакокінетики
виявили, що у
пацієнтів
монголоїдної
раси
(японців, китайців,
філіппінців,
в’єтнамців
та корейців)
медіанні
значення
площі під
фармакокінетичною
кривою
«концентрація-час»
(AUC) та Cmax
приблизно
вдвічі вищі,
ніж у
європейців; у
індійців
медіанні
значення AUC та Cmax
підвищені
приблизно в 1,3
раза. Аналіз
популяційної
фармакокінетики
не виявив
клінічно
значущої
різниці між
пацієнтами
європеоїдної
та
негроїдної
рас.

Порушення
функції
нирок

У
дослідженні за
участю пацієнтів
із різним
ступенем
порушення функції
нирок змін
плазмових
концентрацій
розувастатину
або
N-десметил-метаболіту
в пацієнтів із
легкою чи
помірною
недостатністю
відмічено не
було. У
пацієнтів із
тяжкими
порушеннями
функції
нирок
(кліренс
креатиніну < 30
мл/хв)
плазмові
концентрації
розувастатину
були в 3 рази
вищими, а
рівні
N-десметил-метаболіту
– в 9 разів
вищими, ніж у
здорових
добровольців.
Рівноважні
плазмові
концентрації
розувастатину
у пацієнтів,
які перебували
на гемодіалізі,
були
приблизно на
50 % вищими, ніж
у здорових
добровольців.

Порушення
функції
печінки

У
дослідженні за
участю пацієнтів
із різним
ступенем
порушення функції
печінки
ознак
підвищеної
експозиції
розувастатину
не було
виявлено у
пацієнтів,
стан яких
оцінювався у
7 або менше балів
за шкалою
Чайлда – П’ю.
Однак у двох
пацієнтів,
які набрали 8
та 9 балів
за шкалою
Чайлда – П’ю,
системна
експозиція
була
щонайменше вдвічі
вища, ніж у
пацієнтів із
меншими балами.
Досвід
застосування
розувастатину
пацієнтам,
стан яких
оцінюється у
більше ніж 9 балів
за шкалою
Чайлда – П’ю,
відсутній.

Генетичний
поліморфізм

Розподіл
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
в тому числі
розувастатину,
відбувається
за участю
транспортних
білків
ОАТР1В1 та BCRP, що
кодуються
генами SLCO1B1 (OATP1B1) та ABCG2 (BCRP). Певні
варіанти цих
генів, такі
як SLCO1B1 c.521CC та ABCG2 c.421AA, пов’язані
відповідно з
приблизно в 1,6
та 2,4 раза
вищою
експозицією
розувастатину
(AUC)
порівняно з
генотипами SLCO1B1 c.521TT
або ABCG2 c.421CC. Для
пацієнтів, у
яких
виявлено ці
генотипи (SLCO1B1 c.521CC або ABCG2 c.421AA),
рекомендується
менша добова
доза розувастатину.

Діти

Два
дослідження
фармакокінетики
розувастатину
(у вигляді
таблеток) у
дітей із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
віком від 10 до 17
років або від
6 до 17 років
(загалом 214
пацієнтів)
показали, що
експозиція лікарського
засобу у
дітей нижча
або подібна
до
експозиції у
дорослих
пацієнтів.
Експозиція
розувастатину
була
передбачуваною
відповідно
до дози та
тривалості
прийому
протягом
більш ніж 2
років
спостережень.

Клінічні
характеристики

Показання

Лікування
гіперхолестеринемії

Дорослим
та дітям
віком від 6
років із
первинною
гіперхолестеринемією
(типу ІІа, в
тому числі із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією)
або змішаною
дисліпідемією
(типу IІb) як
доповнення
до дієти,
коли
дотримання
дієти та використання
інших
немедикаментозних
засобів
(наприклад,
фізичних
вправ,
зниження
маси тіла) є
недостатнім.

Дорослим
та дітям
віком від 6
років при
гомозиготній
сімейній
гіперхолестеринемії
як доповнення
до дієти та
інших
ліпідознижувальних
засобів
лікування
(наприклад,
аферезу ЛПНЩ)
або у
випадках,
коли таке лікування
є недоречним.

Профілактика
серцево-судинних
подій

Профілактика
серйозних
серцево-судинних
подій у
пацієнтів,
які, за
оцінками,
мають високий
ризик
першого
випадку
серцево-судинної
події (див.
розділ
«Фармакодинаміка»),
як
доповнення
до корекції
інших факторів
ризику.

Протипоказання

Розувастатин
протипоказаний:

–      пацієнтам
із
підвищеною
чутливістю
до розувастатину
або до
будь-якої з
допоміжних речовин
лікарського
засобу;

–      пацієнтам
з активним
захворюванням
печінки, у
тому числі зі
стійким
підвищенням
сироваткових
трансаміназ
невідомої
етіології та
будь-якими
підвищеннями
трансаміназ
у сироватці
крові, що
втричі
перевищують
верхню межу
норми (ВМН);

–      пацієнтам
із тяжкими
порушеннями
функції
нирок
(кліренс
креатиніну < 30
мл/хв);

–      пацієнтам
із міопатією;

–      пацієнтам,
які
одночасно
отримують
комбінацію
софосбувір/велпатасвір/воксилапревір
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»);

–      пацієнтам,
які
одночасно
отримують
циклоспорин;

–      у період
вагітності
або
годування
груддю, а
також жінкам
репродуктивного
віку, які не
застосовують
належні
засоби
контрацепції.

Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.

До факторів
такого
ризику
належать:

–
помірне
порушення
функції
нирок
(кліренс креатиніну
< 60 мл/хв);

–
гіпотиреоз;

–
наявність
в особистому
або
родинному
анамнезі
спадкових м’язових
захворювань;

–
наявність
в анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази
або фібратів;

–
зловживання
алкоголем;

–
ситуації,
що можуть
призвести до
підвищення
концентрації
лікарського
засобу в
плазмі крові;

–
належність
до
монголоїдної
раси;

–
супутнє
застосування
фібратів
(див. розділи
«Фармакокінетика»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та
«Особливості
застосування»).

Взаємодія
з іншими
лікарськими засобами
та інші види
взаємодій

Вплив супутніх
лікарських
засобів на
розувастатин

Інгібітори
транспортних
білків

Розувастатин
є субстратом
для деяких
транспортних
білків, у
тому числі
печінкового
транспортера
захоплення
ОАТР1В1 та
ефлюксного
транспортера
BCRP. Одночасне
застосування
розувастатину
з
лікарськими
засобами, що
пригнічують
ці транспортні
білки, може
призводити
до підвищення
концентрації
розувастатину
в плазмі
крові та
збільшення
ризику
міопатії (див.
розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
«Особливості
застосування»
та «Спосіб
застосування
та дози»,
таблицю 2).

Циклоспорин

У період
супутнього
застосування
розувастатину
та
циклоспорину
значення AUC розувастатину
були в
середньому
приблизно у 7
разів вищими,
ніж ті, які
спостерігалися
у здорових
добровольців
(див. таблицю 2).
Розувастатин
протипоказаний
пацієнтам, які
одночасно
отримують
циклоспорин
(див. розділ
«Протипоказання»).

Супутнє
застосування
не впливало
на концентрацію
циклоспорину
в плазмі
крові.

Інгібітори
протеази

Хоча точний
механізм
взаємодії
невідомий,
одночасне
застосування
інгібіторів
протеази
може значно
збільшувати
експозицію
розувастатину
(див. таблицю 2).
Наприклад, у
дослідженні
фармакокінетики
одночасне
застосування
10 мг
розувастатину
та комбінованого
лікарського
засобу, що
містив два
інгібітори
протеази (300 мг атазанавіру/100
мг
ритонавіру),
у здорових
добровольців
супроводжувалося
підвищенням
AUC та Cmax
розувастатину
приблизно в 3
та 7 разів
відповідно.
Одночасне
застосування
розувастатину
та деяких комбінацій
інгібіторів
протеази
можливе після
ретельного
обміркування
корекції
дози
лікарського
засобу Розувастатин
з огляду на
очікуване
зростання
експозиції
розувастатину
(див. розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
«Особливості
застосування»
та «Спосіб
застосування
та дози»,
таблицю 2).

Гемфіброзил
та інші
ліпідознижувальні
засоби

Одночасне
застосування
розувастатину
та
гемфіброзилу
призводило
до зростання
AUC та Cmax
розувастатину
в 2 рази (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Зважаючи на
дані
спеціальних
досліджень, фармакокінетично
значущої
взаємодії з фенофібратом
не
очікується,
однак
можлива фармакодинамічна
взаємодія.
Гемфіброзил,
фенофібрат,
інші фібрати
та
ліпідознижувальні
дози (> або
рівні 1 г/добу)
ніацину (нікотинової
кислоти)
збільшують
ризик міопатії
при
супутньому
застосуванні
з інгібіторами
ГМГ-КоА,
ймовірно, за
рахунок того,
що вони
можуть
спричиняти
міопатію,
коли їх застосовують
окремо. Доза 40
мг
протипоказана
при супутньому
застосуванні
фібратів
(див. розділи «Протипоказання»
та
«Особливості
застосування»).
Таким
пацієнтам
також слід
починати
терапію з
дози 5 мг.

Езетиміб

Одночасне
застосування
розувастатину
в дозі 10 мг та
езетимібу 10
мг пацієнтам
із
гіперхолестеринемією
призводило
до зростання
AUC
розувастатину
в 1,2 раза (див. таблицю
2). Не можна
виключати
фармакодинамічної
взаємодії
між
розувастатином
та езетимібом,
що може
призвести до
небажаних
явищ (див. розділ
«Особливості
застосування»).

Антацидні
лікарські
засоби

Одночасне
застосування
розувастатину
із
суспензіями
антацидів, що
містять
гідроксид
алюмінію або
магнію,
знижувало
концентрацію
розувастатину
в плазмі
крові приблизно
на 50 %. Цей
ефект був
менш
вираженим у
разі застосування
антацидних
засобів
через 2 години
після
застосування
лікарського
засобу
Розувастатин.
Клінічна
значущість цієї
взаємодії не
вивчалася.

Еритроміцин

Одночасне
застосування
розувастатину
та
еритроміцину
знижувало AUC
розувастатину
на 20 %, а Cmax – на 30 %.
Ця взаємодія
може бути
спричинена
посиленою
перистальтикою
кишечнику
внаслідок
дії
еритроміцину.

Тикагрелор

Показано, що
тикагрелор
підвищує
концентрацію
розувастатину,
що може
призвести до підвищення
ризику
міопатії.
Слід зважити користь
від
профілактики
серйозних
несприятливих
серцево-судинних
подій порівняно з
ризиками,
пов’язаними
з
підвищенням
концентрації
розувастатину
в плазмі
крові.

Ферменти
цитохрому Р450

Результати
досліджень in vitro та in vivo свідчать,
що
розувастатин
не інгібує і
не стимулює
ізоферменти
цитохрому Р450.
Окрім цього,
розувастатин
є слабким
субстратом
цих
ізоферментів.
Таким чином,
взаємодії з
лікарськими
засобами в
результаті
метаболізму,
опосередкованого
Р450, не
очікується. Не
спостерігалося
клінічно
значущих
взаємодій
між
розувастатином
та
флуконазолом
(інгібітором
CYP2C9 та CYP3A4) або
кетоконазолом
(інгібітором
CYP2A6 та CYP3A4).

Взаємодії,
що вимагають
корекції
дози розувастатину
(див. також
таблицю 2)

При
необхідності
застосування
лікарського
засобу
Розувастатин
з іншими
лікарськими
засобами,
здатними
підвищувати
експозицію
розувастатину,
дозу
лікарського
засобу Розувастатин
потрібно
скоригувати.
Якщо очікується,
що експозиція
лікарського
засобу (AUC)
зросте
приблизно у 2
або більше
разів,
застосування
розувастатину
слід
починати з
дози 5 мг один
раз на добу.
Максимальну
добову дозу
розувастатину
слід
скоригувати
таким чином,
щоб
очікувана
експозиція
розувастатину
не перевищувала
експозицію,
що відзначається
при прийомі
дози 40 мг/добу
без
застосування
лікарських
засобів, що
взаємодіють
із
лікарським
засобом; наприклад,
при
застосуванні
з гемфіброзилом
доза
розувастатину
становитиме
20 мг
(збільшення
експозиції в
1,9 раза), при
застосуванні
з
комбінацією
ритонавір/атазанавір
– 10 мг
(збільшення в
3,1 раза).

Якщо лікарський
засіб
збільшує AUC
розувастатину
менш ніж у 2
рази, початкову
дозу
зменшувати
не потрібно,
але слід
дотримуватися
обережності
при збільшенні
дози
лікарського
засобу
Розувастатин
до понад 20 мг.

Таблиця
2

Вплив
супутніх лікарських
засобів на
експозицію
розувастатину

(AUC; у
порядку
зменшення
величини) за
опублікованими
даними
клінічних
досліджень

Збільшення
AUC
розувастатину
в 2 рази або
більше, ніж у 2
рази

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Софосбувір/велпатасвір/воксилапревір
(400 мг-100 мг-100 мг) +
воксилапревір
(100 мг) один раз
на добу
протягом 15
днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 7,4 раза

Циклоспорин
від 75 мг двічі
на добу до 200 мг
двічі на
добу, 6
місяців

10 мг один
раз на добу, 10 днів

↑ 7,1 раза

Даролутамід
600 мг двічі на
добу, 5 днів

5 мг,
одноразова
доза

↑ 5,2 раза

Белумосудил
200 мг один раз
на добу,

8 днів

10 мг,
одноразова
доза,

у 2 різні дні

↑ 4,6 раза

Регорафеніб
160 мг один раз
на добу,
14 днів

5 мг,
одноразова
доза

↑ 3,8 раза

Енасиденіб
100 мг один раз
на добу,

28 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 3,4 раза

Атазанавір
300
мг/ритонавір
100 мг один раз
на добу, 8 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 3,1 раза

Роксадустат
200 мг чотири
рази на добу

10
мг, одноразова
доза

↑ 2,9 раза

Момелотиніб
200 мг один раз
на добу, 5 днів

10
мг, одноразова
доза

↑ 2,7 раза

Велпатасвір
100 мг один раз
на добу

10 мг,
одноразова
доза

↑ 2,7 раза

Омбітасвір
25 мг/паритапревір
150 мг/

ритонавір
100 мг один раз
на добу/

дасабувір
400 мг двічі на
добу, 14 днів

5 мг,
одноразова
доза

↑ 2,6 раза

Терифлуномід

дані
відсутні

↑ 2,5 раза

Гразопревір
200 мг/елбасвір
50 мг один раз
на добу, 11 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 2,3 раза

Глекапревір
400 мг/пібрентасвір
120 мг один раз
на добу, 7 днів

5 мг один
раз на добу, 7
днів

↑ 2,2 раза

Лопінавір
400
мг/ритонавір
100 мг двічі на
добу, 17 днів

20 мг один
раз на добу, 7
днів

↑ 2,1 раза

Капматиніб
400 мг двічі на
добу

10 мг,
одноразова
доза

↑ 2,1 раза

Тафамідис
61 мг двічі на
добу у 1-й та 2-й
дні, потім
один раз на
добу з 3-го по
9-й дні

10 мг,
одноразова
доза

↑ 2,0 рази

Фостаматиніб
100 мг
двічі на добу

20 мг,
одноразова
доза

↑ 2,0 рази

Фебуксостат
120 мг
один раз на
добу

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,9 раза

Гемфіброзил
600 мг двічі на
добу, 7 днів

80 мг,
одноразова
доза

↑ 1,9
раза

Збільшення
AUC
розувастатину
менше ніж у 2
рази

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни AUC
розувастатину*

Елтромбопак
75 мг один раз
на добу, 5 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,6
раза

Дарунавір
600
мг/ритонавір
100 мг двічі на
добу, 7 днів

10 мг один
раз на добу, 7
днів

↑ 1,5
раза

Типранавір
500
мг/ритонавір
200 мг двічі на
добу, 11 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,4
раза

Дронедарон
400 мг двічі на
добу

дані
відсутні

↑ 1,4
раза

Ітраконазол
200 мг один раз
на добу, 5 днів

10 мг,
одноразова
доза

↑ 1,4
раза**

Езетиміб
10 мг один раз
на добу, 14 днів

10 мг один
раз на добу, 14
днів

↑ 1,2
раза**

Зниження
AUC
розувастатину

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Еритроміцин
500 мг чотири
рази на добу, 7 днів

80 мг,
одноразова
доза

↓ 20
%

Байкалін
50 мг тричі на
добу, 14 днів

20 мг,
одноразова
доза

↓ 47
%

* Дані,
представлені
як зміна в х
разів,
являють собою
співвідношення
між
застосуванням
розувастатину
у комбінації
та окремо.
Дані, представлені
у вигляді %
зміни,
являють собою
% різницю щодо
показників
при
застосуванні
розувастатину
окремо.

Збільшення
позначено
значком ↑,
зменшення – ↓
.

** Було
проведено
кілька
досліджень
взаємодії
при різних
дозах
розувастатину,
в таблиці 2
подано
найбільш
значуще
співвідношення.

Лікарські
засоби/комбінації,
які не мали
клінічно
значущого
впливу на
співвідношення
AUC
розувастатину
при
одночасному
застосуванні:
алеглітазар
0,3 мг 7 днів;
фенофібрат 67 мг
7 днів три
рази на добу;
флуконазол 200
мг 11 днів один
раз на добу;
фозампренавір
700 мг/ритонавір
100 мг 8 днів двічі
на добу;
кетоконазол
200 мг 7 днів двічі
на добу;
рифампін 450 мг 7
днів один раз
на добу;
силімарин
140 мг 5 днів три
рази на добу.

Фізіологічно
обгрунтоване
фармакокінетичне
моделювання
прогнозує
відсутність клінічно
значущої
лікарської
взаємодії між
клопідогрелем
та
розувастатином
за режиму
дозування
клопідогрелю:
навантажувальна
доза 300 мг з
подальшою
підтримуючою
дозою 75 мг
один раз на
добу.

Вплив
розувастатину
на супутні лікарські
засоби

Антагоністи
вітаміну К

Як і щодо
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
на початку
застосування
лікарського засобу
Розувастатин
або при
підвищенні його
дози у
пацієнтів,
які
одночасно
застосовують
антагоністи
вітаміну К
(наприклад, варфарин
або інший
кумариновий
антикоагулянт),
можливе
підвищення
міжнародного
нормалізованого
співвідношення
(МНС). Припинення
застосування
розувастатину
або зменшення
його дози
може
призвести до
зниження МНС.
У таких
випадках
бажаний
належний
моніторинг
МНС.

Пероральні
контрацептиви
/ гормонозамісна
терапія (ГЗТ)

Одночасне
застосування
розувастатину
та
пероральних
контрацептивів
призводило
до
підвищення AUC
етинілестрадіолу
та норгестрелу
на 26 % та 34 %
відповідно.
Таке
підвищення
рівня у плазмі
крові слід
враховувати
при підборі
дози пероральних
контрацептивів.
Даних щодо фармакокінетики
лікарських
засобів у пацієнтів,
які
одночасно
застосовують
розувастатин
та ГЗТ, немає,
тому не можна
виключати
подібного
ефекту. Однак
комбінація
широко
застосовувалася
жінкам у
рамках клінічних
досліджень і
переносилася
добре.

Інші
лікарські
засоби

Дигоксин

За даними
спеціальних
досліджень
клінічно
значущої
взаємодії з
дигоксином
не очікується.

Фузидова
кислота

Дослідження
взаємодії
розувастатину
з фузидовою
кислотою не
проводилися.
Ризик міопатії,
у т. ч. з
рабдоміолізом,
може підвищуватися при супутньому
застосуванні
системної
фузидової
кислоти зі
статинами.
Механізм
цієї
взаємодії
(фармакодинамічний
або
фармакокінетичний,
або і те й
інше) дотепер
не
з’ясований.
Повідомлялося
про випадки рабдоміолізу
(зокрема
деякі
летальні
випадки) у
пацієнтів,
які
отримували таку
комбінацію.

Пацієнтам,
для яких
застосування
системної
фузидової кислоти
вважається
необхідним,
лікування розувастатином
слід
припинити на
весь термін
лікування
фузидовою
кислотою.
Також див.
розділ
«Особливості
застосування».

Діти

Дослідження
взаємодії
проводилися
лише у
дорослих.
Ступінь
взаємодії у
дітей невідомий.

Особливості
застосування

Вплив на
нирки

Протеїнурія
(виявлена у
результаті
аналізу за
тест-смужками),
переважно
канальцевого
походження, у
більшості
випадків
тимчасова
або інтермітуюча,
спостерігалася
у пацієнтів,
які застосовували
високі дози
розувастатину,
зокрема 40 мг. Протеїнурія
не була
передвісником
розвитку
гострого або
прогресуючого
захворювання
нирок (див. розділ
«Побічні
реакції»).
Частота
повідомлень
про серйозні
явища з боку
нирок у постмаркетингових
дослідженнях
вища при застосуванні
дози 40 мг. У
пацієнтів,
які приймають
лікарський
засіб у дозі 40
мг, слід
регулярно
перевіряти
функцію
нирок.

Вплив на
скелетну
мускулатуру

Порушення
з боку
скелетної
мускулатури,
наприклад
міалгія,
міопатія та,
зрідка,
рабдоміоліз
спостерігалися
у пацієнтів,
які приймали розувастатин
у будь-яких
дозах,
особливо більше
20 мг. Дуже
рідко
випадки
рабдоміолізу
відзначалися
при
застосуванні
езетимібу у
комбінації з
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази.
Не можна
виключати
можливість
фармакодинамічної
взаємодії
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та інші
види
взаємодій»),
тому таку
комбінацію слід
застосовувати
з
обережністю.

Як і
при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
частота
повідомлень
про випадки
рабдоміолізу,
пов’язаного
із застосуванням
розувастатину,
у
постмаркетинговий
період була
вищою при
дозі 40 мг.

Міастенія
гравіс, очна
міастенія

У
поодиноких
випадках
повідомлялося,
що статини
індукують «de novo» або
загострюють
вже наявну
міастенію
гравіс або
очну
міастенію
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
разі посилення
симптомів застосування
лікарського
засобу слід
припинити.
Повідомлялося
про рецидиви
при
повторному
застосуванні
того самого
або іншого
статину.

Рівень
креатинкінази
(КК)

Рівень
КК не слід
вимірювати
після значних
фізичних
навантажень
або за
наявності можливих
альтернативних
причин
підвищення
КК, що можуть
ускладнювати
інтерпретацію
результатів.

Якщо
вихідний рівень
КК значно підвищений
(більше
ніж у 5 разів
від ВМН),
протягом 5–7 днів
необхідно
зробити
повторний
аналіз, щоб
підтвердити
результати.
Якщо результати
повторного
аналізу
підтверджують,
що вихідне
значення КК
більш ніж у 5
разів
перевищує
ВНМ,
застосування
розувастатину
починати не
слід.

Перед
початком
лікування

Розувастатин,
як і інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
слід з
обережністю
призначати пацієнтам
зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.
До факторів
такого
ризику належать:

–
порушення
функції
нирок;

–
гіпотиреоз;

–
наявність в
особистому
або
родинному анамнезі
спадкових
захворювань
м’язів;

– наявність
в анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-
редуктази
або фібратів;

–
зловживання
алкоголем;

– вік > 70
років;

–
ситуації, що
можуть
призвести до
підвищення
рівня
лікарського
засобу у
плазмі крові
(див. розділи
«Фармакокінетика»,
«Взаємодія з іншими
лікарськими
засобами та
інші види взаємодій»
та «Спосіб
застосування
та дози»);

–
супутнє
застосування
фібратів.

У
таких
пацієнтів
пов’язаний
із лікуванням
ризик
потрібно
оцінювати,
порівнюючи з очікуваною
користю;
також
рекомендується
клінічний
моніторинг.
Якщо вихідні
рівні КК
значно
підвищені (> 5
разів вище
ВМН),
лікування
починати не
слід.

У
період
лікування

Пацієнтів
слід попередити
про
необхідність
негайно
повідомляти
про нез’ясовний м’язовий
біль,
слабкість
або судоми,
особливо
якщо вони
супроводжуються
нездужанням
або гарячкою.
У таких
пацієнтів
потрібно
вимірювати
рівень КК. Застосування
лікарського
засобу слід
припинити,
якщо рівень
КК значно
підвищений (> 5
разів вище
ВМН) або якщо
симптоми з
боку м’язів
тяжкі та спричиняють
щоденний
дискомфорт
(навіть якщо
рівень КК ≤ 5 разів
нижче ВМН). У
разі
зникнення
симптомів та
повернення рівня
КК до норми
можна поновити
терапію лікарським
засобом
Розувастатин
або
альтернативним
інгібітором
ГМГ-КоА-редуктази
у найменшій
дозі та під
ретельним
наглядом.
Регулярно
перевіряти
рівень КК у безсимптомних пацієнтів
немає
потреби. Дуже
рідко повідомлялося
про випадки
імуноопосередкованої
некротизуючої
міопатії
(ІОНМ) під час
або після
терапії
статинами, в
тому числі розувастатином.
Клінічними
проявами
ІОНМ є слабкість
проксимальних
м’язів та
підвищення
рівня КК у
сироватці
крові, що
зберігається
навіть після
припинення
застосування
статинів.

У
клінічних
дослідженнях
за участю
невеликої
кількості
пацієнтів, які
приймали
розувастатин
та супутні
лікарські
засоби, не
було
отримано
доказів
підвищеного впливу
на скелетну
мускулатуру.
Однак
підвищення частоти
випадків міозиту
та міопатії спостерігалось
у пацієнтів,
які приймали
інші
інгібітори ГМГ-КоА-редуктази
разом із
похідними
фіброєвої
кислоти, в
тому числі
гемфіброзилом,
циклоспорином,
нікотиновою
кислотою, азольними
протигрибковими
препаратами,
інгібіторами
протеази та
макролідними
антибіотиками.
Гемфіброзил
підвищує ризик
розвитку міопатії
при супутньому
застосуванні
з деякими
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази,
тому
застосовувати
розувастатин
у комбінації з
гемфіброзилом
не
рекомендовано.
Користь
подальшої
зміни рівня
ліпідів при застосуванні
лікарського
засобу Розувастатин
у комбінації з
фібратами
або ніацином
потрібно
ретельно
зважувати
порівняно з
потенційними
ризиками,
пов’язаними
із
застосуванням
таких
комбінацій. Супутнє
застосування
розувастатину
у дозі 40 мг та
фібратів
протипоказано (див. розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та «Побічні
реакції»).

Розувастатин
не слід застосовувати
одночасно із системними
лікарськими
засобами фузидової
кислоти або
протягом 7
днів після
припинення
лікування
фузидовою
кислотою. Пацієнтам,
для яких
застосування
системної
фузидової
кислоти
вважається
необхідним,
лікування
статинами
слід
припинити на
весь термін
лікування
фузидовою
кислотою. Повідомлялося
про
рабдоміоліз
(включаючи
летальні
випадки) у
пацієнтів, які
отримували
комбінацію
фузидової
кислоти та
статинів
(див. розділ «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»). Пацієнтів
слід попередити,
щоб
вони негайно
звернулися
до лікаря, якщо відчують
м’язову слабкість,
біль або хворобливу
чутливість.
Терапію
статинами
можна
відновлювати
через 7 днів
після застосування
останньої
дози фузидової
кислоти. У
виняткових
випадках,
коли необхідне
тривале системне
застосування
фузидової
кислоти,
наприклад
для
лікування
тяжких
інфекцій,
необхідність
одночасного застосування
розувастатину
і фузидової кислоти
слід
розглядати окремо
у кожному конкретному
випадку і під
ретельним
медичним
наглядом.

Розувастатин
не слід
застосовувати
пацієнтам із
гострими,
серйозними
станами, що
свідчать про
міопатію або
можливість розвитку
ниркової
недостатності
внаслідок
рабдоміолізу
(такими, як
сепсис, артеріальна
гіпотензія, значне
хірургічне
втручання,
травма, тяжкі
метаболічні,
ендокринні
та електролітні
порушення
або
неконтрольовані
судоми).

Тяжкі
шкірні
побічні
реакції

При
застосуванні
розувастатину
повідомлялося
про тяжкі
шкірні
побічні
реакції, включаючи
синдром
Стівенса – Джонсона
та
індуковану
лікарськими
засобами
еозинофілію із
системними
симптомами (DRESS-синдром),
які можуть
загрожувати
життю або
призвести до
летального наслідку.
При призначенні
розувастатину
пацієнтів потрібно
поінформувати
про ознаки та
симптоми тяжких
шкірних
реакцій і здійснювати
ретельний
нагляд за
станом пацієнтів
під час
лікування. При
появі ознак
та симптомів,
що вказують
на ці
реакції, застосування
розувастатину
слід негайно
припинити та
розглянути
альтернативне
лікування.

Якщо у
пацієнта при
застосуванні
розувастатину
розвинулася
така
серйозна
реакція, як синдром
Стівенса – Джонсона
або DRESS-синдром,
такому
пацієнту
лікування розувастатином
необхідно
негайно
припинити і
ніколи не застосовувати
його в
подальшому.

Вплив на
печінку

Як і
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
розувастатин
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам,
які
зловживають
алкоголем та/або
мають
захворювання
печінки в
анамнезі.

Рекомендовано
перевіряти
біохімічні
показники
функції
печінки
перед
початком лікування
та через 3
місяці
потому.
Застосування
лікарського
засобу
Розувастатин
слід
припинити
або зменшити
його дозу,
якщо рівень
трансаміназ
у сироватці крові
більше ніж
втричі
перевищує ВМН.
Частота
повідомлень
про серйозні порушення
функції
печінки
(переважно
про
підвищення
рівня трансаміназ
печінки) у
післяреєстраційний
період була
більшою при
застосуванні
дози 40 мг.

Пацієнтам
із вторинною
гіперхолестеринемією,
зумовленою
гіпотиреозом
або
нефротичним
синдромом, спершу
слід провести
лікування основного
захворювання,
а
потім починати
терапію
лікарським
засобом Розувастатин.

Расова
належність

Дослідження
фармакокінетики
свідчать про
зростання
експозиції у
пацієнтів
монголоїдної
раси
приблизно
вдвічі
порівняно з
пацієнтами
європеоїдної
раси (див.
розділи
«Фармакокінетика»,
«Протипоказання»
та «Спосіб
застосування
та дози»).

Інгібітори
протеази

Підвищена
системна
експозиція
розувастатину
спостерігалася
у пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин
супутньо з
різними
інгібіторами
протеази у
поєднанні з
ритонавіром.
Слід враховувати
як користь
від зниження
рівня
ліпідів за допомогою
лікарського
засобу
Розувастатин
у пацієнтів з
ВІЛ, які
отримують
інгібітори
протеази, так
і можливість
підвищення
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові на
початку терапії
та при
підвищенні
дози
розувастатину
у пацієнтів,
які
отримують
інгібітори протеази.
Одночасне
застосування
лікарського
засобу з
деякими інгібіторами
протеази не
рекомендується,
якщо доза
розувастатину
не
скоригована
(див. розділи «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та «Спосіб
застосування
та дози»).

Непереносимість
лактози

Пацієнтам
із
рідкісними
спадковими
проблемами
непереносимості
галактози,
дефіцитом
лактази
Лаппа або
глюкозо-галактозною
мальабсорбцією
не слід
застосовувати
цей
лікарський
засіб.

Інтерстиціальна
хвороба
легень

Під
час
застосування
деяких
статинів, особливо
при
тривалому
лікуванні,
повідомлялося
про поодинокі
випадки
інтерстиціальної
хвороби
легень (див.
розділ
«Побічні
реакції»). До
проявів цієї
хвороби
можна
віднести
задишку, непродуктивний
кашель та погіршення
загального
стану (стомлюваність,
зниження
маси тіла та
гарячка). У
разі підозри
на
інтерстиціальну
хворобу
легень
застосування
статинів
слід припинити.

Цукровий
діабет

Деякі
дані
свідчать про
те, що
статини як
клас
підвищують
рівень
глюкози в
крові, а у
деяких
пацієнтів, які
мають
високий
ризик
розвитку
цукрового
діабету в
майбутньому, можуть
спричиняти
гіперглікемію
такого рівня,
за якого
необхідне
належне
лікування
цукрового
діабету. Однак
цю загрозу переважає
зниження
ризику
судинних
порушень при
застосуванні
статинів, тому
вона не має
бути
підставою
для припинення
терапії
статинами. За
пацієнтами
групи ризику
(рівень
глюкози
натще 5,6–6,9
ммоль/л, ІМТ (індекс
маси тіла) > 30 кг/м2,
підвищений
рівень
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія)
слід
встановити
як клінічний,
так і
біохімічний
контроль
згідно з
національними
настановами.

У
дослідженні
JUPITER
зареєстрована
загальна частота
цукрового
діабету
становила 2,8 %
у групі
прийому
розувастатину
та 2,3 % − у групі
плацебо,
переважно у
пацієнтів із
рівнем
глюкози
натще від 5,6 до
6,9 ммоль/л.

Діти

Оцінка
лінійного
росту (зріст),
маси тіла, ІМТ
та вторинних
характеристик
статевого дозрівання
за Таннером у
дітей віком
від 6 до 17 років,
які застосовували
розувастатин,
обмежена
періодом
тривалістю 2
роки. Після 2
років
досліджуваного
лікування
жодного
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве
дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ
«Фармакодинаміка»).

У
клінічному
дослідженні
у дітей, які застосовували
розувастатин
протягом 52 тижнів,
підвищення
рівня КК більше
ніж у 10
разів вище ВМН
та симптоми з
боку м’язів
після
фізичного навантаження
або
підвищеної
фізичної активності
спостерігалися
частіше
порівняно з
такими у
дорослих
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Застосування
у період вагітності
або
годування
груддю

Розувастатин
протипоказаний
у період вагітності
або
годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку повинні
використовувати
належні
засоби
контрацепції.

Оскільки
холестерин
та інші
продукти біосинтезу
холестерину
відіграють
істотну роль
у розвитку
плода,
потенційний
ризик від
пригнічення
ГМГ-КоА-редуктази
перевищує
користь від
застосування
лікарського
засобу у
період
вагітності.
Дані
досліджень
на тваринах
щодо
токсичного
впливу на
репродуктивну
функцію
обмежені.
Якщо
пацієнтка завагітніє
у період
застосування
цього лікарського
засобу,
лікування
слід негайно
припинити.

Розувастатин
потрапляє у
молоко щурів.
Даних щодо
проникнення
розувастатину
в грудне
молоко у
людини немає
(див. розділ
«Протипоказання»).

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Дослідження
впливу
розувастатину
на здатність
керувати
автомобілем
та працювати
з іншими механізмами
не проводили.
Однак, зважаючи на
фармакодинамічні
властивості,
малоймовірно,
що
розувастатин
впливатиме
на таку
здатність. При
керуванні автотранспортом або роботі
з іншими
механізмами
слід враховувати можливість виникнення
запаморочення
у період
лікування.

Спосіб
застосування
та дози

Перед
початком
лікування
пацієнту
слід призначити
стандартну гіпохолестеринемічну
дієту, якої
він повинен
дотримуватися
і протягом
лікування. Дозу
потрібно
підбирати
індивідуально,
залежно від
мети терапії
та відповіді
пацієнта на
лікування,
керуючись
рекомендаціями
поточних загальноприйнятих
настанов.

Розувастатин можна приймати у будь-який
час дня,
незалежно
від прийому їжі.

Таблетки 10 мг
не можуть
ділитися на
частини, тому
у разі
необхідності
призначення
розувастатину
в дозі 5 мг потрібно
застосовувати
препарати
розувастатину
інших
виробників з
можливістю
дозування по
5 мг.

Лікування
гіперхолестеринемії

Рекомендована
початкова
доза
становить 5 або
10 мг
перорально
один раз на
добу як для пацієнтів,
які раніше не
застосовували
статини, так
і
переведених
на лікарський
засіб з
прийому
іншого
інгібітора
ГМГ-КоА–редуктази.
При виборі
початкової
дози слід
враховувати
рівні
холестерину у
кожного
окремого
пацієнта та
ризик серцево-судинних
порушень у
майбутньому,
а також
ймовірність
розвитку побічних
реакцій.
За
необхідності
підвищувати
дозу до наступного
рівня можна
через 4 тижні
(див. розділ «Фармакодинаміка»). З огляду на
те, що на тлі застосування
лікарського
засобу в дозі
40 мг
побічні реакції
виникають
частіше, ніж
при менших дозах
(див. розділ «Побічні
реакції»),
остаточно
титрувати
дозу до максимальної
дози 40 мг
варто лише пацієнтам
із тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
ризиком
серцево-судинних
порушень
(зокрема у пацієнтів із
сімейною
гіперхолестеринемією),
у яких не
вдалося
досягти мети
лікування
при застосуванні
дози 20 мг і які
перебуватимуть
під
регулярним
наглядом
(див. розділ «Особливості
застосування»).
Під час ініціації
прийому
лікарського
засобу в дозі
40 мг
рекомендований
нагляд
спеціалістів.

Профілактика
серцево-судинних
подій

У
дослідженні
зниження
ризику
серцево-судинних подій
лікарський
засіб
застосовували
у дозі 20 мг на
добу (див.
розділ «Фармакодинаміка»).

Пацієнти
літнього
віку

Рекомендована
початкова
доза розувастатину
для
пацієнтів
віком > 70 років
становить 5 мг
(див. розділ «Особливості
застосування»). Інша
корекція
дози з огляду
на вік не
потрібна.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

Пацієнтам
із легкими
або
помірними
порушеннями
функції
нирок
корекція
дози не потрібна.

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів із
помірними
порушеннями
функції нирок
(кліренс
креатиніну < 60 мл/хв)
становить 5
мг. Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам із
помірними
порушеннями
функції
нирок.
Застосування
лікарського
засобу
Розувастатин
пацієнтам із
тяжкими порушеннями
функції нирок протипоказано
у будь-яких
дозах (див. розділи
«Фармакокінетика» та «Протипоказання»).

Пацієнти
з
порушеннями
функції
печінки

У пацієнтів
із
порушеннями
функції
печінки, що
оцінювалися
у 7 або менше
балів за
шкалою Чайлда – П’ю,
підвищення
системної
експозиції
розувастатину
не
спостерігалося.
Однак у осіб
із
порушеннями
у 8 та 9 балів за
шкалою Чайлда – П’ю
системна
експозиція
зростала
(див. розділ
«Фармакокінетика»).
У таких
пацієнтів доцільною
є оцінка
функції
нирок (див.
розділ «Особливості
застосування»). Досвід застосування
лікарського
засобу пацієнтам,
які набрали
більше 9
балів за шкалою
Чайлда – П’ю,
відсутній.
Розувастатин
протипоказаний
пацієнтам з
активними
захворюваннями
печінки (див.
розділ «Протипоказання»).

Расова
належність

У
пацієнтів монголоїдної
раси спостерігалася
підвищена
системна
експозиція
лікарського
засобу (див.
розділи «Фармакокінетика»,
«Протипоказання»
та «Особливості
застосування»).
Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів монголоїдної
раси
становить 5
мг, доза 40 мг
таким
пацієнтам
протипоказана.

Генетичний
поліморфізм

Було
показано, що
генотипи SLCO1B1 (OATP1B1)
c.521CC та ABCG2 (BCRP) c.421AA пов’язані
зі
збільшенням
експозиції
розувастатину.
Пацієнтам, у
яких
виявлено
генотип c.521CC або
c.421AA,
рекомендується
половина
зазвичай рекомендованої
дози та
максимальна
доза 20 мг один
раз на добу
розувастатину
(див. розділи «Фармакологічні
властивості»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та
«Особливості
застосування»).

Пацієнти
зі
схильністю
до розвитку
міопатії

Рекомендована
початкова
доза для пацієнтів
із факторами ризику розвитку
міопатії
становить 5
мг (див. розділ
«Особливості
застосування»).

Доза 40
мг
протипоказана
деяким із
таких пацієнтів
(див. розділ «Протипоказання»).

Супутнє застосування

Розувастатин
є субстратом
різних
транспортних
білків
(наприклад,
ОАТР1В1 та BCRP).
Ризик розвитку
міопатії
(в тому числі
рабдоміолізу)
зростає при
супутньому
застосуванні
розувастатину
з певними
лікарськими
засобами, що
можуть підвищувати
концентрацію
розувастатину
у плазмі крові внаслідок
взаємодії з
цими
транспортними
білками
(наприклад, із
циклоспорином,
тикагрелором та певними
інгібіторами
протеази, в
тому числі
комбінаціями
ритонавіру з
атазанавіром,
лопінавіром
та/або
типранавіром;
див. розділи «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та «Особливості
застосування»). По
можливості
слід
розглянути
застосування
альтернативних
лікарських
засобів та у разі
необхідності
тимчасово
перервати
терапію розувастатином. Якщо супутнього
застосування
цих
лікарських
засобів з розувастатином
уникнути
неможливо,
слід ретельно
зважити
користь та
ризик від супутнього
застосування
та
відповідним
чином
відкоригувати
дозу
розувастатину
(див. розділ «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види взаємодій»).

Діти

Застосування
лікарського
засобу дітям
має
проводити
лише
спеціаліст.

Діти
віком від 6 до 17
років (стадія за
Таннером ˂
ІІ–V).

Гетерозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Звичайна
початкова
добова доза
для дітей із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить 5
мг на добу.

•
Звичайна доза
для дітей
віком від 6 до 9 років
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 5 до 10 мг
перорально
один раз на
добу. Безпека
та ефективність
застосування
лікарського
засобу у
дозах більше
10 мг у цій
популяції не
досліджувалися.

•
Звичайна доза
для дітей
віком від 10 до 17 років
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 5 до 20 мг
перорально
один раз на
добу. Безпека
та ефективність
застосування
лікарського
засобу в
дозах більше
20 мг у цій
популяції не
досліджувалися.

Підвищувати
дозу слід
відповідно
до індивідуальної
відповіді
дитини на
лікування та
переносимості
лікарського
засобу, дотримуючись
рекомендацій
щодо
лікування
дітей (див. розділ
«Особливості
застосування»).
Перед
початком
терапії
розувастатином
дітям слід
призначити
стандартну гіпохолестеринемічну
дієту, якої
пацієнти
мають дотримуватися
і протягом
лікування.

Гомозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Рекомендована
максимальна
доза для
дітей віком
від 6 до 17 років із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить 20 мг
один раз на
добу.

Рекомендована
початкова
доза становить
від 5 до 10 мг
один раз на
добу залежно
від віку,
маси тіла та
попереднього
застосування
статинів.
Підвищувати
до
максимальної
дози 20 мг один
раз на добу
слід
відповідно
до індивідуальної
відповіді
дитини на
лікування та переносимості
препарату,
дотримуючись
рекомендацій
щодо
лікування
дітей (див. розділ «Особливості
застосування»). Перед
початком
терапії
розувастатином
дітям потрібно призначити
стандартну
гіпохолестеринемічну
дієту, якої
пацієнти
мають
дотримуватися
і протягом
лікування.

Досвід
лікування
цієї
популяції дозами
більше 20 мг
обмежений.

Таблетки
по 40 мг не застосовують дітям.

Діти
віком до 6 років

Безпека
та
ефективність
застосування
лікарського
засобу дітям віком до
6 років не
вивчалися. Таким
чином,
розувастатин
не
рекомендується
застосовувати
дітям віком
до 6 років.

Передозування

Специфічного
лікування
передозування
немає. У разі
передозування
пацієнта
слід лікувати
симптоматично
та за
необхідності
вжити
підтримуючих
заходів.
Потрібно контролювати
функції
печінки та
рівень КК. Ефективність
гемодіалізу
малоймовірна.

Побічні
реакції

Побічні
реакції, що спостерігаються
при
застосуванні
розувастатину,
зазвичай
легкі та
тимчасові. У
контрольованих
клінічних
дослідженнях
менше 4 %
пацієнтів,
які застосовували
розувастатин,
вийшли з
дослідження
через побічні
реакції.

У таблиці 3
представлено
профіль побічних
реакцій на
розувастатин
за даними
клінічних
досліджень
та великого
досвіду
післяреєстраційного
застосування.
Побічні реакції
класифіковані
за частотою
та системно-органними
класами (СОК).

За
частотою побічні
реакції
розподілені
таким чином:
часто (≥ 1/100 та < 1/10),
нечасто (≥ 1/1000 та
< 1/100), рідко (≥ 1/10000
та < 1/1000), дуже
рідко (< 1/10000),
частота
невідома
(неможливо
оцінити за наявними
даними).

Таблиця 3

Побічні
реакції за
даними
клінічних
досліджень
та досвіду

післяреєстраційного
застосування
розувастатину

Системно-органний
клас

Часто

Нечасто

Рідко

Дуже
рідко

Частота
невідома

З боку
крові та
лімфатичної
системи

Тромбоцитопе-нія

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутли-вості,
в тому числі
ангіоневротич-ний
набряк

З боку
ендокринної
системи

Цукровий
діабет1

Психічні
розлади

Депресія

З боку
нервової
системи

Головний
біль,
запаморо-чення

Поліневропатія,
втрата
пам’яті

Периферична
невропатія,

розлади
сну (у тому
числі
безсоння та
нічні жахи),
міастенія
гравіс

З боку
органів
зору

Очна
міастенія

З боку дихальної
системи, органів
грудної
клітки та
середостіння

Кашель,
задишка

З боку
шлунково-кишкового
тракту

Запор,
нудота,
абдомі-нальний
біль

Панкреатит

Діарея

З боку
гепатобіліарної
системи

Підвищення
рівня
печінкових
трансаміназ

Жовтяниця,
гепатит

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

Свербіж,
висипан-ня,
кропив’-янка

Синдром
Стівенса – Джонсона,

індукована
лікарськими
засобами
еозинофілія
з
системними
симптомами (DRESS-синдром)

З боку
скелетної
мускулатури
та сполучної
тканини

Міалгія

Міопатія
(у тому числі
міозит),
рабдоміоліз,

Вовчакоподіб-ний
синдром,
розрив
м’язів

Артралгія

Порушення
з боку
сухожиль,
інколи
ускладнені
розривами,

Імуноопосеред-кована
некротизуюча
міопатія

З боку
нирок та
сечовидільної
системи

Гематурія

З боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз

Гінекомастія

Загальні
розлади та
стан місця
введення

Астенія

Набряк

1 Частота
залежить від
наявності
факторів ризику
(рівень
глюкози
натще ≥ 5,6
ммоль/л,
ІМТ > 30 кг/м2,
підвищені
рівні
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія
в анамнезі).

Як
і при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
частота побічних
реакцій має
тенденцію
залежати від
дози.

Вплив
на нирки

Протеїнурія,
виявлена у
результаті
аналізу за
тест-смужками,
переважно
канальцевого
походження,
спостерігалася
у пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин.
Зміни вмісту
білка у сечі
від нуля або
слідів до
значення ++
або більше спостерігалися
у < 1 %
пацієнтів
періодично при
застосуванні
лікарського
засобу в
дозах 10 та 20 мг і
приблизно у 3 %
— при дозі 40 мг.
Невелике
збільшення
частоти зміни
вмісту від
нуля або
слідів до
значення +
спостерігалися
при дозі 20 мг. У
більшості
випадків
протеїнурія
зменшувалася
або зникала
спонтанно
при
продовженні
терапії. За
даними
клінічних
досліджень та
постмаркетингових
спостережень
на сьогодні
не виявлено
причинно-наслідкового
зв’язку між
протеїнурією
та гострим
або прогресуючим
захворюванням
нирок.

На
тлі
застосування
лікарського
засобу Розувастатин
відзначено
випадки
гематурії, за
даними
клінічних
досліджень
частота її
мала.

Вплив
на скелетну
мускулатуру

Ураження
скелетної
мускулатури,
такі як міалгія,
міопатія (в
тому числі
міозит), та,
зрідка,
рабдоміоліз
із гострою
нирковою
недостатністю
чи без неї
були відмічені
при
застосуванні
будь-яких доз
розувастатину,
особливо при
дозах > 20 мг.

У пацієнтів,
які застосовували
розувастатин,
спостерігалося
дозозалежне
зростання
рівня КК, у
більшості
випадків
явище було
слабким, асимптоматичним
та
тимчасовим.
Якщо рівень КК
підвищений (> 5
разів вище
ВМН),
лікування
слід
припинити (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Вплив
на печінку

Як і
при застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які застосовували
розувастатин,
відзначалося
дозозалежне збільшення
рівня
трансаміназ;
у більшості
випадків
явище було
слабким, безсимптомним
та
тимчасовим.

На тлі
застосування
деяких статинів
повідомлялося
про статеву
дисфункцію,
окремі
випадки
інтерстиціальної
хвороби
легень,
особливо при
тривалому застосуванні (див. розділ
«Особливості
застосування»).
Частота
повідомлень
про
рабдоміоліз,
серйозні
порушення з
боку нирок та
печінки (переважно
підвищення
активності
печінкових
трансаміназ) вища при
застосуванні
розувастатину
в дозі 40 мг.

Діти

Підвищення
рівня КК > 10
разів вище
ВМН та
симптоми з
боку м’язів після
фізичного
навантаження
або підвищеної
фізичної
активності
спостерігалися
частіше у
52-тижневому
клінічному
дослідженні
за участю
дітей
порівняно з
дорослими (див.
розділ
«Особливості
застосування»).
Проте
профіль
безпеки
розувастатину
у дітей був
подібним до
такого у
дорослих.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їхнім
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних реакцій
та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua/.

Термін
придатності

2 роки.

Умови
зберігання

В
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка

По 10
таблеток у
блістері; по 3
блістери у
пачці.

Категорія
відпуску

За
рецептом.

Виробник

ПАТ
«Київмедпрепарат».

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності

Україна,
01032, м.
Київ, вул.
Саксаганського,
139.