ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

ФЛУIМУЦИЛ

Склад:

діюча
речовина:
ацетилцистеїн;

1
таблетка шипуча
містить ацетилцистеїну
600 мг;

допоміжні
речовини: кислота
лимона
безводна,
натрію
гідрокарбонат,
аспартам (Е 951),
ароматизатор
лимонний.

Лікарська
форма. Таблетки
шипучі.

Основні
фізико-хімічні
властивості: білі,
круглі
таблетки з
характерним
лимонним,
злегка
сірчаним
запахом.

Фармакотерапевтична
група. Муколітичні
засоби.

Код
АТХ R05C B01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

N-ацетил-L-цистеїн
(АЦ) чинить
виражену
муколітичну
дію на
слизовий і
слизисто-гнійний
секрети за
рахунок
деполімеризації
мукопротеїнових
комплексів
і
нуклеїнових
кислот, які
підвищують
в’язкість
склоподібного
і гнійного
компонентiв
мокротиння
та інших
секретiв.
Додаткові
властивості:
зниження
індукованої
гіперплазії
мукоцитів,
підвищення
вироблення
сурфактанта
за рахунок
стимуляції
пневмоцитів
типу II,
стимуляція
активності
мукоциліарного
апарату, що
сприяє
поліпшенню
мукоциліарного
кліренсу.

N-ацетил-L-цистеїн
також
чинить
пряму антиоксидантну
дію за
рахунок
наявності
нуклеофільної
вільної
тіольної
групи (SH), яка
здатна безпосередньо
взаємодіяти
з
електрофільними
групами
окисних
радикалів.
Особливо
цікавий той
факт, що АЦ запобігає
інактивації
a-1-антитрипсину
– ферменту, який
інгібує
еластазу, гіпохлоритною
кислотою (HOCl) –
сильним
окислювачем,
що
виробляється
мієлопероксидазою
активних
фагоцитів.

Крім
того,
молекулярна
структура
АЦ дає йому
можливість
легко
проникати
через клітинні
мембрани.
Усередині
клітини АЦ
деацетилюється
з
утворенням
L-цистеїну,
незамінної
амінокислоти
для синтезу
глютатіону.
На додаток
до цього АЦ,
який є
прекурсором
глютатіону,
проявляє непрямий
антиоксидантний
ефект.
Глютатіон є
високоактивним
трипептидом,
поширеним в
різних
тканинах
тварин і
незамінним
для збереження
функціональної
здатності
клітини і її
морфологічної
цілісності.
Фактично він
є частиною
найбільш
важливого
внутрішньоклітинного
механізму
захисту від
окисних
радикалів,
як екзо-, так і
ендогенних,
і деяких цитотоксичних
речовин,
включаючи
парацетамол.

Парацетамол
чинить
цитотоксичну
дію шляхом
прогресуючого
зниження
вмісту
глютатіону.
АЦ відіграє
першорядну
роль у
збереженні адекватних
рівнів
глютатiону,
таким чином
посилюючи
клітинний
захист.
Внаслідок
цього АЦ являє
собою
специфічний
антидот при
отруєнні
парацетамолом.

У хворих на
ХОЗЛ прийом
1200 мг АЦ на
день
протягом 6 тижнів
призводив
до
значного
підвищення
об’єму
вдиху і ФЖЄЛ (форсована
життєва
ємність легень),
можливо, внаслідок
зменшення повітряного
захоплення.

У хворих з ідіопатичним
фіброзом
легень (ІФЛ)
застосування
ацетилцистеїну
перорально
по 600 мг 3 рази
на день
протягом
одного року
в поєднанні
зі
стандартною
терапією
ІФЛ (преднізолон
і
азатіоприн)
сприяло збереженню
життєвої
ємності
легень (ЖЄЛ) і
дифузної
здатності
легень,
виміряної
методом
одиночного
вдиху окису
вуглецю.

У формі
інгаляційної
терапії
протягом одного
року АЦ
сприяв
зниженню
інтенсивності
прогресування
захворювання
у хворих з
ІФЛ.

При
застосуванні
в дуже
високих
дозах (до 3000 мг
щодня
протягом 4
тижнів)
хворим на
муковісцидоз
АЦ не чинив
значної токсичної
дії.

Антиоксидантна
ефективність
АЦ пов’язана
з вираженим
зниженням
активності
еластази в мокроті,
що є
найзначнішим
показником
функції
легень у
хворих на
муковісцидоз.
Окрім
цього, на тлі
лікування
відзначалося
зниження кількості
нейтрофілів
в дихальних
шляхах, а
також числа
нейтрофілів,
активно
виділяють
багаті
еластазою
гранули.

Фармакокінетика.

Абсорбція

У
людини
після
перорального
прийому
ацетилцистеїн
повністю
абсорбується.
Через метаболізм
в стінках
кишечнику і
ефект
першого
проходження
біодоступність
ацетилцистеїну
при
пероральному
прийомі дуже
низька
(приблизно 10 %).
Для різних
лікарських
форм
відмінностей
не виявлено.
У хворих з
різними
дихальними і
серцевими
захворюваннями
максимальна
концентрація
АЦ в плазмі крові
досягається
через 1–3
години
після
прийому і
залишається
високою
протягом 24 годин.

Розподіл

Ацетилцистеїн
розподіляється
в організмі
як у
незміненому
вигляді (20 %),
так і у
вигляді
метаболітів
(активних) (80 %),
при цьому
переважно
він
виявляється
в печінці,
нирках, легенях
і
бронхіальному
секреті. Об’єм
розподілу
АЦ – від 0,33 до 0,47
л/кг. Зв’язування
з білками
плазми
крові
становить
близько 50 %
через 4
години
після
прийому і
зменшується
до 20 % через 12
годин.

Метаболізм

Після
перорального
прийому АЦ
швидко і екстенсивно
метаболізується
в стінках
кишечнику і
печінки. Утворений
метаболіт,
цистеїн,
розглядають
як активний.
Далі
ацетилцистеїн
і цистеїн
метаболізуються
одним і тим
же шляхом.

Виведення

Близько
30 % дози
виводиться
нирками.
Після
прийому всередину
період
напіввиведення
(Т1/2) АЦ
становить 6,25
(4,59–10,6) години.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
гострих та хронічних
захворювань
бронхолегеневої
системи, що супроводжуються
підвищеним
утворенням
мокротиння.

Передозування
парацетамолом.

Протипоказання.

Відома гіперчутливість
до
ацетилцистеїну
або будь-якої з допоміжних
речовин.

Виразкова
хвороба
шлунка та
дванадцятипалої
кишки у
стадії
загострення,
кровохаркання,
легенева
кровотеча.

Дитячий
вік до 12
років. Це не є
протипоказанням
до
застосування
при лікуванні
передозування
парацетамолом.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Дослідження взаємодії проводилися
тільки за
участю дорослих.

Застосування
разом з
ацетилцистеїном
протикашльових
засобів
може
посилити
застій мокротиння
через
пригнічення
кашльового
рефлексу.

Активоване
вугілля
знижує
ефективність
ацетилцистеїну.

Відомості
про
інактивацію
антибіотиків
ацетилцистеїном
дотепер
отримані
тільки в
дослідах in vitro при
безпосередньому
змішуванні
речовин. При
необхідності
одночасного
застосування
ацетилцистеїну
та будь-яких
пероральних
препаратів
(включаючи
антибіотики)
їх слід
приймати з
інтервалом
не менше 2 годин.
Це не
стосується
лоракарбефу.

При одночасному
прийомі нітрогліцерину
і ацетилцистеїну
виявлено
значну гіпотензію
і
розширення
скроневої
артерії. У
разі необхідності
одночасного
застосування
нітрогліцерину
і ацетилцистеїну
у
пацієнтів слід
контролювати
гіпотензію,
яка може мати тяжкий
характер. Слід попередити
пацієнтів про
можливість
виникнення
головного
болю.

Одночасне
застосування
ацетилцистеїну
та
карбамазепіну
може
призвести
до
виникнення
субтерапевтичного
рівня
карбамазепіну.

Вплив на
лабораторні
дослідження

Ацетилцистеїн
може
впливати на
колориметричне
дослідження
саліцилатів
та на визначення
кетонових
тіл в сечi.

Особливості
застосування.

Пацієнти,
хворі на бронхіальну
астму,
повинні
знаходитися
під строгим
контролем
під час
лікування
через
можливий
розвиток
бронхоспазму.
У разі
виникнення
бронхоспазму
лікування
ацетилцистеїном
слід
негайно припинити.

Рекомендується
з
обережністю
приймати препарат
пацієнтам із
виразкою
шлунка та
дванадцятипалої
кишки в
анамнезі,
особливо у
разі супутнього
прийому інших
лікарських
засобів, що
подразнюють
слизову
оболонку
шлунка.

Пацієнтам
із
захворюваннями
печінки або нирок
ацетилцистеїн
слід
призначати
з обережністю
для
уникнення
накопичення
азотовмісних
речовин в
організмі.

Ацетилцистеїн
впливає на
метаболізм
гістаміну,
тому не слід
призначати
довготривалу
терапію
пацієнтам з
непереносимістю
гістаміну,
оскільки це
може
призвести
до появи
симптомів
непереносимості
(головний
біль,
вазомоторний
риніт, свербіж).

Застосування
ацетилцистеїну,
головним чином
на початку
лікування,
може спричинити
розрідження
бронхіального
секрету і
збільшити
його об’єм.
Якщо
пацієнт не
здатний
ефективно
відкашлювати
мокротиння,
необхідні
постуральний
дренаж і
бронхоаспірація.

Легкий
сірчаний
запах не є
ознакою
зміни препарату,
він є
специфічним
для дiючої
речовини.

Флуімуцил
містить аспартам, який є
похідним
фенілаланіну,
що являє
небезпеку
для хворих
на
фенілкетонурію.

Разова
доза
Флуімуцилу,
таблеток шипучих
по 600 мг,
містить 6,82
ммоль (156,74 мг)
натрію. Це
необхідно
враховувати
пацієнтам,
які дотримуються
дієти з
контролем
споживання натрію.

Застосування
у період
вагітності
або
годування груддю.

Вагітність

Клінічні
дані про
застосування ацетилцистеїну вагітним
жінкам обмежені. Дослідження
на тваринах
не виявили прямих чи
непрямих негативних
впливів на
репродуктивну
токсичність.

Як
запобіжний
захід слід
уникати
застосування
лікарського
засобу
Флуімуцил таблетки
шипучі під
час
вагітності.

Перед
використанням
препарату
під час вагітності
потенційні
ризики
повинні
бути зіставлені
з очікуваною
користю.

Годування
груддю

Інформація про
проникнення
ацетилцистеїну
та/або його
метаболітів
в грудне молоко відсутня. Ризик
для
немовляти
не може бути
виключений.

Необхідно
прийняти
рішення про
припинення
грудного
вигодовування
або про
припинення/відмову
від
застосування
Флуімуцилу
з
урахуванням
користі
грудного вигодовування
для дитини і
користі
терапії для
жінки.

Фертильність

Дані про
вплив
ацетилцистеїну
на фертильність
людини
відсутні.
Дослідження
на тваринах
не виявили
шкідливого
впливу на
фертильність
для людини
при
використанні
препарату в
рекомендованих
дозах.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Немає
підтвердження, що ацетилцистеїн впливає на здатність
керувати автомобілем та
іншими
механізмами.

Спосіб
застосування
та дози.

Дорослі
та діти вiком
вiд 12 років

Таблетку
шипучу 600 мг
розчиняють
у 1/3 склянці води
та
приймають 1
раз на день.

Тривалість
курсу
лікування
лікар
визначає
індивідуально,
залежно від
характеру захворювання
(гостре або
хронічне).

Передозування парацетамолом

У
перші 10 годин
після прийому токсичної
речовини
якнайшвидше приймають
Флуімуцил з
розрахунку 140 мг/кг, далі – з
розрахунку 70 мг/кг кожні
4 години  протягом 1–3
днів.

Флуімуцил необхідно
прийняти без
зволікання відразу
ж після розчинення.

Про
взаємодію
препарату з
їжею не повідомлялося;
рекомендації
щодо
застосування
препарату
залежно від
прийому їжі
відсутні.

Діти.

Застосовують
дітям вiком
вiд 12 років.

Передозування.

Немає даних про
випадки
передозування
лiкарських
форм ацетилцистеїну, призначених для прийому всередину.

Добровольці
приймали 11,2 г
ацетилцистеїну
на день
протягом
трьох місяців
без
виникнення
будь-яких
серйозних
побічних
ефектів.

Ацетилцистеїн
при застосуванні
у дозі 500 мг/кг/день
не спричиняє
передозування.

Симптоми.

Передозування може проявлятися шлунково-кишковими
симптомами,
такими як нудота, блювання
і діарея.

Лікування.

Специфічного
антидоту
при отруєнні
ацетилцистеїном
немає,
терапiя симптоматична.

Побічні
реакції.

Найбільш
частими
побічними
реакціями,
пов’язаними
з
пероральним
прийомом
ацетилцистеїну,
є
шлунково-кишкові
реакції.
Реакції
гіперчутливості,
включаючи
анафілактичний
шок,
анафілактичну/анафілактоїдну
реакцію, бронхоспазм,
ангіоневротичний
набряк, висип
і свербіж,
відзначалися
рідше.

У
таблиці нижче
побічні
реакції
перераховано
за класами
систем
органів і
частотою
виникнення
(дуже часто (≥ 1/10),
часто (≥ 1/100 до < 1/10),
нечасто (≥ 1/1 000
до < 1/100), рідко
(≥ 1/10 000 до < 1/1 000),
дуже рідко (< 1/10
000) і невідомо
(не можна
оцінити за
наявними
даними).

У кожній
групі
побічні
реакції представлено
в порядку
зменшення
їхньої
тяжкості.

Клас систем органів

Побічні
реакції

Нечасто
(≥ 1/1000 –< 1/100)

Рiдко
(≥ 1/10000 –< 1/1000)

Дуже
рiдко (< 1/10000)

Невiдомо

З боку імунної системи

Гіперчутливість

Анафілактичний
шок, анафілак-тичні/анафілак-тоїдні
реакції

З боку
крові та
лімфатичної
системи

Анемія

З боку нервової системи

Головний
біль

З боку
органів
слуху та лабіринту

Дзвін у
вухах

З боку
серця

Тахікардія

З боку судин

Геморагії

З боку
органів грудної клітки та середостіння

Бронхоспазм,
диспное

З
боку
дихальної
системи

Ринорея

З боку шлунково-кишкового тракту

Блювання,
діарея,
стоматити,
абдомінальний
біль, нудота

Диспепсія

Неприємний
запах з рота

З боку шкіри і підшкірних тканин

Кропив’янка,
висипання,
набряк
Квiнке,
свербіж

Екзема

Загальні розлади та
порушення у місці
введення

Гіпертермія

Набряк
обличчя

Дослідження

Зниження
артеріального
тиску

У дуже рідкісних
випадках
у зв’язку
з прийомом ацетилцистеїну
повідомлялося
про тяжкі
шкірні реакції,
таких як,
наприклад,
синдром Стівенса – Джонсона
і синдром
Лайєлла. У
більшості випадків як мінімум
ще один
лікарський
засіб
може з
більшою
ймовірністю
бути причиною
появи шкірно-слизового
синдрому.
Тому при
появі
будь-яких нових змін
на шкірі
або слизових
оболонках
потрібно
звернутися
до лікаря
і негайно
відмінити
прийом ацетилцистеїну.

Відмічались
випадки
зниження
агрегації тромбоцитів,
але
клінічне
значення
цього не визначено.

Повідомлення
про
передбачувані
побічні реакції

Важливо
повідомляти
про
передбачувані
побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу. Це дає
змогу
здійснювати
безперервний
моніторинг
балансу
користь/ризик
застосування
лікарського
засобу.
Медичних
працівників
просять
повідомляти
про будь-які
підозрювані
побічні
реакції
через національну
систему
звітності.

Термін
придатності. 3 роки. Не
застосовувати
після закінчення
терміну придатності,
зазначеного
на упаковці.

Умови
зберігання. Не
потребує
особливих
умов зберігання.
Зберігати в
мiсцях, недоступних
для дітей.

Несумісність.

При
розчиненні
ацетилцистеїну
необхідно
користуватися
скляним
посудом,
уникати
контакту з
металевими
та гумовими
поверхнями.

Не
рекомендується
розчинення
в одній склянці
ацетилцистеїну
з iншими
препаратами.

Упаковка.
Таблетки шипучi
по 600 мг, по 2 таблетки у
блістерi, по 5
блiстерiв у
картоннiй
пачцi.

Категорія
відпуску. Без рецепта.

Виробник.
Замбон
Світцерланд
Лтд. / Zambon Switzerland Ltd.

Місцезнаходження
виробника
та його адреса
місця
провадження
діяльності.

Віа
Індустріа 13, 6814
Кадемпіно,
Швейцарія / Via
Industria 13, 6814 Cadempino, Switzerland.

Заявник.
Замбон
С.П.А. / Zambon S.P.A.

Місцезнаходження
заявника.

Віа
Лiлло дел
Дука, 10 - 20091
Брессо, Мiлан,
Італія / Via Lillo del Duca, 10 - 20091
Bresso, Milan, Italy.