ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

НОВОКС®

(NOVOX®)

Склад:

діюча
речовина: левофлоксацин;

100 мл
розчину
містять
левофлоксацину
гемігідрату
у перерахуванні
на безводний
100 %
левофлоксацин
500 мг;

допоміжні
речовини: натрію
хлорид,
динатрію
едетат,
кислота хлористоводнева
розведена,
натрію
гідроксид,
вода для
ін’єкцій.

Лікарська
форма. Розчин
для інфузій.

Основні
фізико-хімічні
властивості: прозора
рідина від
жовтого до
зеленувато-жовтого
кольору.
Теоретична
осмолярність
— 300 мосмоль/л.

Фармакотерапевтична
група.
Антибактеріальні
засоби групи
хінолонів.
Фторхінолони.

Код
АТX J01M A12.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Левофлоксацин
—
синтетичний
антибактеріальний
засіб із групи
фторхінолонів,
S-енантіомер
рацемічної
суміші
лікарського
засобу
офлоксацин.

Механізм
дії.

Як
антибактеріальний
препарат із
групи фторхінолонів
левофлоксацин
діє на комплекс
ДНК-ДНК-гірази
та
топоізомеразу
ІV.

Співвідношення
фармакокінетика/фармакодинаміка.

Ступінь
бактеріальної
активності
левофлоксацину
залежить від
співвідношення
максимальної
концентрації
у сироватці
крові (Сmax) або
площі під
фармакокінетичною
кривою (АUC) і
мінімальної
інгібуючої
(пригнічувальної)
концентрації
(МІК).

Механізм
резистентності.

Основний
механізм
резистентності
є наслідком
мутації у
генах gyr-A. In vitro існує
перехресна
резистентність
між левофлоксацином
і іншими
фторхінолонами.

Завдяки
механізму
дії зазвичай
не існує перехресної
резистентності
між левофлоксацином
і іншими
класами
антибактеріальних
засобів.

Межові
значення.

Рекомендовані
Європейським
комітетом з тестування
антимікробної
чутливості (EUCAST)
межові
значення МІК
для
левофлоксацину,
що відділяють
чутливі
мікроорганізми
від організмів
проміжно
чутливих
(помірно резистентних)
та проміжно
чутливі від
резистентних
організмів,
представлено
у нижченаведеній
таблиці
тестування
МІК (мг/л).

Клінічні
межові
значення МІК
EUCAST для левофлоксацину

Таблиця
1

Патоген

Чутливі

Резистентні

Enterobacteriacae

≤ 0,5 мг/л

> 1 мг/л

Pseudomonas spp.

≤ 0,001 мг/л

> 1 мг/л

Acinetobacter spp.

≤ 0,5 мг/л

> 1 мг/л

Staphylococcus spp.

≤ 1 мг/л

> 2 мг/л

Staphylococcus pneumoniae

Coagulase-negative staphylococci

≤ 0,001 мг/л

> 1 мг/л

Enterococcus spp.1

≤ 4 мг/л

> 4 мг/л

S. pneumoniae

≤ 0,001 мг/л

> 2 мг/л

Streptococcus A, B, C, G

≤ 0,001
мг/л

> 2 мг/л

Haemophilus influenzae

≤ 0,06 мг/л

> 0,06 мг/л

Moraxella catarrhalis

≤ 0,125 мг/л

> 0,125 мг/л

Helicobacter pylori

≤ 1 мг/л

> 1 мг/л

Aerococcus sanguinicola and urinae2

≤ 2 мг/л

> 2 мг/л

Aeromonas spp.

≤ 0,05 мг/л

> 1 мг/л

Межові
значення, не
пов’язані з
видами3

≤ 1 мг/л

> 2 мг/л

1Тільки
неускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів.

2. Сприйнятливість
залежить
від
чутливості
до
ципрофлоксацину.

Розповсюдженість
резистентності
окремих
видів може
варіювати
географічно
та за часом,
тому бажано
отримати
локальну
інформацію про
резистентність,
особливо при
лікуванні
тяжких
інфекцій. При
необхідності
слід звернутися
за порадою до
спеціаліста,
коли місцева
розповсюдженість
резистентності
є такою, що
користь
препарату,
щонайменше при
деяких типах
інфекцій, є
сумнівною.

Зазвичай
чутливі види

Аеробні
грампозитивні
бактерії:

Bacillus anthracis, Staphylococcus aureus метицилінчутливий,
Staphylococcus saprophyticus, Streptococci, група
С і G, Streptococcus agalactiae, Streptococcus pneumoniae,
Streptococcus pyogenes.

Аеробні
грамнегативні
бактерії:

Eikenella corrodens, Haemophilus influenzae, Haemophilus para-
influenzae, Klebsiella oxytoca, Moraxella catarrhalis, Pasteurella multocida,
Proteus vulgaris, Providencia rettgeri.

Анаеробні
бактерії:

Peptostreptococcus.

Інші:

Chlamydophila pneumoniae, Chlamydophila
psittaci, Chlamidia trachomatis, Legionella pneumophila, Mycoplasma pneumoniae,
Mycoplasma hominis, Ureaplasma urealyticum.

Види,
набута
(вторинна)
резистентність
яких може
бути
проблемою

Аеробні
грампозитивні
бактерії:

Enterococcus faecalis, Staphylococcus aureus метицилінрезистентний*,
Coagulase negative Staphylococcus spp.

Аеробні
грамнегативні
бактерії:

Acinetobacter baumannii,
Citrobacter freundii, Enterobacter aerogenes, Enterobacter cloacae, Escherichia
coli, Klebsiella pneumoniae, Morganella morganii, Proteus mirabilis,
Providencia stuartii, Pseudomonas aeruginosa, Serratia marcescens.

Анаеробні
бактерії:

Bacteroides fragilis.

Природно
резистентні
штами

Аеробні
грампозитивні
бактерії

Enterococcus faecium

*Механізм
резистентності
Staphylococcus aureus,
імовірно, має
корезистентність
до фторхінолонів,
включаючи
левофлоксацин.

Фармакокінетика.

Абсорбція.

Немає
суттєвої
різниці між
фармакокінетикою
левофлоксацину
після
внутрішньовенного
і
перорального
введення.

Рівноважний
стан
досягається
протягом 48 годин
при режимі
дозування 500
мг один або
два рази на
добу.

Розподіл.

Приблизно
30–40 %
левофлоксацину
зв’язується
з протеїном сироватки
крові.
Середній
об’єм
розподілу
левофлоксацину
становить
близько 100 л
після
одноразового
і повторного
введення дози
500 мг, що вказує
на його
широке
поширення у тканинах
організму.

Проникнення
у тканини та
рідини
організму.

Левофлоксацин
має
здатність
проникати у слизову
оболонку
бронхів,
рідину
альвеолярного
епітелію,
альвеолярні
макрофаги, тканини
легенів,
шкіри (вміст
пухирів),
тканину
передміхурової
залози та
сечу. Однак у
спинномозкову
рідину
левофлоксацин
проникає
погано.

Біотрансформація.

Левофлоксацин
метаболізується
дуже незначною
мірою,
метаболітами
є
дисметил-левофлоксацин
та
левофлоксацин
N-оксид. Ці метаболіти
становлять
менше 5 %
кількості
препарату, що
виділяється
з сечею.
Левофлоксацин
—
стереохімічно
стабільний
та не
підлягає інверсії
хіральної
структури.

Виведення.

Після
перорального
та
внутрішньовенного
введення
левофлоксацин
виводиться з
плазми крові
відносно
повільно
(період напіввиведення
становить 6–8
годин).
Виведення
відбувається
зазвичай нирками
(понад 85 %
введеної
дози).
Середній виражений
загальний
кліренс
левофлоксацину
після
введення
однієї дози 500
мг становив 175 ±
29,2 мл/хв. Немає
суттєвої
різниці у
фармакокінетиці
левофлоксацину
після
внутрішньовенного
і
перорального
введення, що
свідчить про
взаємозамінність
цих шляхів.

Лінійність.

Левофлоксацин
має лінійну
фармакокінетику
у діапазоні
доз від 50 до 1000
мг.

Пацієнти з
нирковою
недостатністю.

На
фармакокінетику
левофлоксацину
впливає
ниркова
недостатність.
При зниженні
функції
нирок
знижується
ниркове
виведення та
кліренс, а
періоди
напіввиведення
збільшуються,
як видно з
нижченаведеної
таблиці.

Таблиця
2

Кліренс
креатиніну
(мл/хв)

< 20

20–49

50–80

Нирковий
кліренс
(мл/хв)

13

26

57

Період
напіввиведення
(год)

35

27

9

Пацієнти
літнього
віку.

Немає
значних
відмінностей
у фармакокінетиці
левофлоксацину
у молодих
пацієнтів і
пацієнтів
літнього
віку, крім
відмінностей,
пов’язаних
із кліренсом
креатиніну.

Гендерні
відмінності.

Окремий
аналіз щодо
пацієнтів
жіночої і
чоловічої
статі
продемонстрував
незначні
відмінності
у
фармакокінетиці
левофлоксацину
залежно від
статі. Не
існує доказів
того, що
гендерні
відмінності
є клінічно
значущими.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Призначати
дорослим для
лікування
інфекцій,
спричинених
чутливими до лікарського
засобу
мікроорганізмами:

-
негоспітальна
пневмонія;

-
ускладнені
інфекції
шкіри та
м’яких тканин;

(для
вищезгаданих
інфекцій
левофлоксацин
слід
застосовувати
лише тоді,
коли використання
інших
антибактеріальних
засобів, які
зазвичай
рекомендовані
для початкового
лікування
цих інфекцій,
є недоцільним
або
неможливим);

-
гострий пієлонефрит,
ускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів;

-
хронічний
бактеріальний
простатит;

-
легенева
форма
сибірської
виразки —
профілактика
після
контактів та
лікування.

Слід
враховувати
офіційні
рекомендації
щодо
належного
використання
антибактеріальних
засобів.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
левофлоксацину
або до інших
хінолонів,
епілепсія,
побічні реакції
з боку
сухожиль
після
попереднього
застосування
хінолонів.
Дитячий вік
(до 18 років).
Період
вагітності
або
годування груддю.

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
інших препаратів
на лікарський
засіб НОВОКС®.

Теофілін,
фенбуфен або
подібні
нестероїдні
протизапальні
лікарські
засоби.

Не було
виявлено
фармакокінетичної
взаємодії
левофлоксацину
з теофіліном.
Левофлоксацин
не впливає на
фармакокінетику
теофіліну,
який є
субстратом
ферменту CYP1A2,
тому можна
вважати, що
левофлоксацин
не є
інгібітором
CYP1A2. Проте
можливе
суттєве
зниження
судомного
порога при
одночасному
застосуванні
хінолонів з
теофіліном,
нестероїдними
протизапальними
препаратами
та іншими
агентами, які
зменшують
судомний
поріг.
Концентрація
левофлоксацину
при
наявності
фенбуфену
була
приблизно на
13 % вищою, ніж
при прийомі
лише
левофлоксацину.

Пробенецид
і циметидин.

Пробенецид
та циметидин
статистично
достовірно
впливають на
виведення
левофлоксацину.
Нирковий
кліренс
левофлоксацину
знижується при
наявності
циметидину
на 24 % та
пробенециду на
34 %, оскільки
обидва
препарати
здатні блокувати
канальцеву
секрецію
левофлоксацину.
Слід з
обережністю
ставитися до
одночасного
застосування
левофлоксацину
з лікарськими
засобами, що
впливають на
канальцеву
секрецію,
такими як
пробенецид
та циметидин,
особливо
пацієнтам з
нирковою недостатністю.

Інша
інформація.

Клінічні
дослідження
фармакології
продемонстрували,
що на
фармакокінетику
левофлоксацину
не було
ніякого
клінічно
значущого
впливу при
прийомі
левофлоксацину
разом з
такими
лікарськими
засобами:
карбонатом
кальцію,
дигоксином,
глібенкламідом,
ранітидином.

Вплив
лікарського
засобу НОВОКС®
на
інші препарати.

Циклоспорин.

Період
напіввиведення
циклоспорину
збільшується
на 33 % при
одночасному
застосуванні
з
левофлоксацином.

Антагоністи
вітаміну К.

При
одночасному
застосуванні
з антагоністами
вітаміну К
(наприклад
варфарином)
повідомлялося
про
підвищення показників
коагуляційних
тестів (протромбіновий
час (ПЧ) / міжнародне
нормалізоване
співвідношення)
та/або
кровотечі,
які можуть
бути
вираженими. З
огляду на це,
пацієнтам,
які
отримують
паралельно антагоністи
вітаміну К,
необхідний
контроль
показників
коагуляції.

Лікарські
засоби, що
подовжують
інтервал QT.

Левофлоксацин,
подібно до
інших
фторхінолонів,
слід
застосовувати
з
обережністю
пацієнтам,
які
отримують
лікарські
засоби, відомі
своєю
здатністю
подовжувати
інтервал QT
(наприклад
протиаритмічні
засоби класу
ІА та ІІІ,
трициклічні
антидепресанти,
макроліди,
антипсихотичні
засоби).

Не
рекомендується
застосування
левофлоксацину
одночасно з алкоголем.

При
одночасному
застосуванні
із
глюкокортикоїдами
підвищується
ризик
розриву
сухожилля.

Особливості
застосування.

Слід
уникати
застосування
лікарського
засобу
пацієнтам,
які мали
серйозні
побічні реакції
в минулому
при
використанні
хінолонів
або
фторхінолонів.
Лікування
цих пацієнтів
левофлоксацином
слід
починати
тільки у разі
відсутності
альтернативних
варіантів
лікування і
після
ретельної
оцінки користі/ризику.

Аневризма
та дисекція
аорти та регургітація/недостатність
серцевого клапана
серця.

Дані
епідеміологічних
досліджень
свідчать про
підвищений
ризик
аневризми та
дисекції
аорти, особливо
у пацієнтів
літнього
віку, і
регургітації
аортального
та
мітрального
клапанів після
застосування
фторхінолонів. Повідомляли
про випадки
аневризми та
дисекції
аорти, іноді
ускладнені
розривом (включаючи
летальні
випадки), і
про
регургітацію/недостатність
будь-якого з
клапанів
серця у
пацієнтів,
які отримували
фторхінолони
(див. розділ
«Побічні реакції»).

Отже,
фторхінолони
слід
застосовувати
лише після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
та після
розгляду
інших терапевтичних
варіантів
лікування для
пацієнтів із
наявністю
аневризми чи вродженої
вади
серцевих
клапанів у
сімейному
анамнезі і
пацієнтів із
встановленим
діагнозом
аневризми
та/або
дисекції
аорти, а
також для пацієнтів
із захворюванням
серцевого
клапана або за
наявності
інших
факторів
ризику, а
саме:

-
фактори
ризику як аневризми
та
дисекції
аорти, так
і регургітації/недостатності
серцевого клапана:
порушення
сполучної
тканини, такі
як синдром
Марфана або
синдром
Елерса — Данлоса,
синдром
Тернера,
хвороба
Бехчета,
гіпертонія,
ревматоїдний
артрит;

-
фактори
ризику аневризми
та дисекції
аорти: судинні
розлади, такі
як артеріїт
Такаясу або
гігантоклітинний
артеріїт,
атеросклероз,
синдром
Шегрена;

-
фактори
ризику регургітації/недостатності
серцевого
клапана:
інфекційний
ендокардит.

Ризик
аневризми і
дисекції
аорти та її
розриву
підвищений у
пацієнтів,
які
одночасно
отримують
системні
кортикостероїди.

У разі
появи
раптового
болю у
животі, грудях
або спині
пацієнтам
слід негайно
звернутися
до лікаря у
відділення
невідкладної
допомоги.

Пацієнтам
слід
рекомендувати
негайно звертатися
за медичною
допомогою у
разі гострої
задишки,
нового
нападу
серцебиття
або розвитку
набряку
живота чи
нижніх
кінцівок.

Тривалі,
інвалідизуючі
і потенційно
необоротні
серйозні
побічні
реакції.

У дуже
рідкісних
випадках у
пацієнтів,
які отримували
хінолони та
фторхінолони,
незалежно
від віку та
наявності
факторів
ризику, виникали
тривалі
(протягом кількох
місяців або
років),
інвалідизуючі
та потенційно
необоротні
серйозні
побічні
реакції, які
впливали на
різні системи
організму
(зокрема
опорно-рухову,
нервову, психічну
та органи
чуття).
Застосування
препарату
слід негайно
припинити
після появи
перших ознак
або
симптомів
будь-якої серйозної
побічної
реакції і
звернутися
за
консультацією
до лікаря.

Резистентність.

При
дуже тяжкому
перебігу
запалення
легенів,
спричиненому
пневмококами,
лікарський
засіб може не
дати
оптимального
терапевтичного
ефекту. При
госпітальних
інфекціях,
спричинених Ps. Aeruginosa, і
при тяжких
випадках
пневмококової
пневмонії
може бути
потрібна
комбінована
терапія.
Поширеність
набутої
резистентності
до препарату
серед
окремих
видів збудників
може бути
різною
залежно від
географічного
регіону та
змінюватися
з часом. У зв’язку
з цим
необхідна
місцева
інформація з резистентності
збудників;
рекомендується
встановлювати
мікробіологічний
діагноз з
виділенням
патогену та
демонструванням
його
чутливості
до
антибіотиків,
особливо у
разі важких
інфекцій або
відсутності
належної
відповіді на
терапію.

Метицилінрезистентний
S. aureus.

Для
метицилінрезистентного
Staphylococcus
аureus (MRSA) існує
дуже висока
імовірність
корезистентності
до
фторхінолонів,
у тому числі
до левофлоксацину.
У зв’язку з
цим
левофлоксацин
не
рекомендований
для
лікування
інфекцій,
відомим або
підозрюваним
збудником
яких є MRSA, за
винятком
випадків,
коли результати
лабораторних
тестів
підтвердили
чутливість
збудника до
левофлоксацину.

Резистентність
Escherichia сoli
(найбільш
поширений
збудник
інфекцій сечовивідних
шляхів) до
фторхінолонів
варіює у
різних
країнах. При
призначенні
препарату
слід
враховувати
місцеву
поширеність
резистентності
Escherichia сoli до
фторхінолонів.

Тривалість
введення.

Рекомендована
тривалість
інфузії
повинна
становити
принаймні 30 хвилин
для 250 мг або 60
хвилин для 500
мг розчину
левофлоксацину
для інфузій.
Відомо, що
під час
інфузії
офлоксацину
може
розвинутися
тахікардія
та тимчасове
зниження артеріального
тиску. У
рідкісних
випадках
через різке
зниження
артеріального
тиску може
розвинутися
серцево-судинна
недостатність.
Якщо помітне
зниження
артеріального
тиску
відбувається
під час
інфузії
левофлоксацину
(L-ізомер
офлоксацину),
введення
препарату
потрібно
негайно припинити.

Потрібно
враховувати
вміст натрію у
лікарському
засобі при
застосуванні
пацієнтам,
які перебувають
на дієті
з контрольованим
споживанням
натрію.

Тендиніт
та розриви
сухожиль.

У
поодиноких
випадках у
пацієнтів
може виникати
тендиніт. Тендиніт
і розрив
сухожилля (зокрема
ахіллового
сухожилля),
іноді
двосторонній,
можуть
виникати вже
протягом 48
годин після
початку
лікування хінолонами
та
фторхінолонами
і, як
повідомляли,
навіть
упродовж
декількох
місяців після
припинення
лікування у
пацієнтів,
які отримували
добові дози 1000
мг
левофлоксацину.
Ризик
розвитку
тендиніту та
розриву сухожилля
збільшується
у пацієнтів
літнього
віку,
пацієнтів з
порушенням
функції нирок,
пацієнтів з
трансплантаціями
цілісних
органів та
пацієнтів,
які
лікувалися
одночасно
кортикостероїдами.
Таким чином,
слід уникати
одночасного
застосування
кортикостероїдів.

При
перших
ознаках
тендиніту
(наприклад, болючий
набряк,
запалення)
лікування
препаратом
слід
припинити, а
також слід
розглянути
альтернативне
лікування.
Пошкоджену кінцівку(и)
слід
лікувати
належним
чином (наприклад,
іммобілізація).
Кортикостероїди
не слід
застосовувати
у разі
виникнення
ознак
тендинопатії.

Міоклонія

Повідомлялося
про випадки
міоклонії у
пацієнтів,
які
отримували
левофлоксацин.
Ризик
міоклонії
підвищується
у пацієнтів літнього
віку та
пацієнтів із
порушенням
функції
нирок, якщо
дозу левофлоксацину
не коригують
відповідно
до кліренсу
креатиніну. У
разі появи
міоклонії застосування
левофлоксацину
слід негайно
припинити та
розпочати
відповідне
лікування.

Захворювання,
спричинені
Clostridium difficile.

Діарея,
особливо у
тяжких
випадках,
персистуюча
та/або
геморагічна,
під час або
після лікування
препаратом НОВОКС® може
бути
симптомом
хвороби,
спричиненої Clostridium
difficile, найтяжчою
формою якої є
псевдомембранозний
коліт. Якщо
виникають
підозри на
псевдомембранозний
коліт, слід
одразу
припинити
інфузію
препарату і
пацієнтам
слід негайно
призначити
підтримуючі
засоби та
застосовувати
специфічну
терапію (наприклад
пероральний
прийом
ванкоміцину).
Засоби, що
пригнічують
моторику
кишківника,
протипоказані
у цій
клінічній
ситуації.

Пацієнти,
схильні до
судом.

Хінолони
можуть
знижувати
судомний
поріг і
провокувати
розвиток
судом.

Розчин для
інфузій НОВОКС®
протипоказаний
пацієнтам з
епілепсією в анамнезі.
Цей препарат,
як і інші
хінолони, слід
застосовувати
з
надзвичайною
обережністю
пацієнтам,
схильним до
судом, таким як
пацієнти з
ураженнями
центральної
нервової
системи, при
одночасній
терапії фенбуфеном
та подібними
до нього
нестероїдними
протизапальними
лікарськими
засобами або
препаратами,
що
підвищують
судомну готовність
(знижують
судомний
поріг), такими
як теофілін.
У разі появи
судом
лікування
левофлоксацином
слід
припинити.
У зв’язку з
цим у разі
необхідності
застосування
левофлоксацину
за цими
пацієнтами
слід спостерігати
щодо
можливого
виникнення
гемолізу.

Пацієнти
з дефіцитом
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази.

Пацієнти з
латентними
або явними
дефектами
активності
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази
можуть бути
схильними до
гемолітичних
реакцій при
лікуванні
антибактеріальними
засобами
групи
хінолонів.
У зв’язку з
цим у разі
необхідності
застосування
левофлоксацину
за цими
пацієнтами
слід спостерігати
щодо
можливого
виникнення
гемолізу.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю.

Оскільки
левофлоксацин
виводиться
переважно
нирками,
потрібна
корекція
дози для хворих
з ослабленою
функцією
нирок (нирковою
недостатністю).

Протягом
усього курсу
лікування
необхідно
контролювати
функцію
нирок і
печінки. У разі
розвитку
побічних
ефектів,
особливо з
боку
центральної
нервової
системи (ЦНС)
та
алергічних
реакцій, що
можуть
виникнути після
першого
прийому
препарату,
необхідно
відмінити
застосування
левофлоксацину.

Реакції
підвищеної
чутливості.

НОВОКС® може
спричинити
серйозні
реакції
підвищеної
чутливості
(наприклад
ангіоневротичний
набряк аж до
анафілактичного
шоку) після
застосування
початкової
дози. У цьому випадку
пацієнтам
слід негайно
припинити
лікування і
звернутися
до лікаря.

Тяжкі
шкірні
побічні
реакції.

При
застосуванні
левофлоксацину
повідомляли
про тяжкі
шкірні
побічні
реакції, включаючи
токсичний
епідермальний
некроліз (ТЕН,
також
відомий як
синдром Лаєлла),
синдром
Стівенса — Джонсона
(ССД) та медикаментозну
реакцію з
еозинофілією
і системними
симптомами (DRESS-синдром),
які можуть
бути
небезпечними
для життя або
летальними
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

На
час
призначення
препарату
пацієнтів слід
попередити
про ознаки та
симптоми тяжких
шкірних
реакцій і
ретельно
стежити за
ними. Якщо
з’являються
симптоми, які
свідчать про
ці реакції, застосування
левофлоксацину
слід негайно
припинити і
розглянути
альтернативне
лікування.

Якщо
під час
застосування
левофлоксацину
у пацієнта
розвинулася
серйозна
реакція, така
як ССД, ТЕН
або DRESS-синдром,
лікування
левофлоксацином
більше
ніколи не
слід
призначати
цьому пацієнту.

Дисглікемія

Як і у
разі
застосування
інших
хінолонів, при
застосуванні
левофлоксацину повідомляли
про зміни
рівня
глюкози у
крові (у тому
числі про
гіпер- та
гіпоглікемію),
особливо у
пацієнтів,
хворих на
цукровий діабет,
які
отримували
супутню
терапію гіпоглікемічними
засобами
перорально
(наприклад
глібенкламідом)
або
інсуліном.
Рекомендується
ретельний
нагляд за
рівнем глюкози
в крові у
пацієнтів,
хворих на
цукровий
діабет.

Профілактика
фотосенсибілізації.

Повідомляли
про випадки
фоточутливості
при
застосуванні
левофлоксацину.
Щоб запобігти
фотосенсибілізації,
пацієнтам рекомендовано
уникати під
час
лікування та протягом
48 годин після
припинення
прийому левофлоксацину
впливу
сильного
сонячного
світла або
опромінення
штучними
джерелами
УФ-променів
(включаючи лампи
штучного
ультрафіолетового
випромінювання,
солярій).

Пацієнти,
які отримують
антагоністи
вітаміну К.

З огляду на ризик
збільшення
показників
коагуляційних
тестів (ПЧ, міжнародне
нормалізоване
співвідношення)
та/або
кровотечі у
разі
одночасного
застосування
левофлоксацину
з
антагоністом
вітаміну К
(наприклад
варфарином) слід
спостерігати
за
коагуляційними
тестами у
пацієнтів.

Психотичні
реакції.

Повідомляли
про
психотичні
реакції у пацієнтів,
які
приймають
хінолони,
включаючи левофлоксацин.
Дуже рідко
вони
прогресували
до
суїцидальних
думок та
самодеструктивної
поведінки,
іноді лише
після прийому
однієї дози
левофлоксацину.
Якщо у пацієнта
виникають ці
реакції,
прийом
левофлоксацину
слід
припинити та
вжити
відповідних
заходів.
Рекомендується
з
обережністю застосовувати
левофлоксацин
пацієнтам із
психотичними
розладами
або
пацієнтам із
психічними
захворюваннями
в анамнезі.

При
застосуванні
лікарського
засобу слід
утримуватися
від вживання
алкоголю.

Подовження
інтервалу QT.

Слід з
обережністю
ставитися до
застосування
фторхінолонів,
включаючи
левофлоксацин,
пацієнтам з
факторами
ризику
подовження
інтервалу QT,
такими як:

–
вроджений
синдром
подовження
інтервалу QT;

–
супутнє
застосування
лікарських
засобів, які
здатні
подовжувати
інтервал QT
(наприклад протиаритмічних
засобів
класу ІА та
ІІІ, трициклічних
антидепресантів,
макролідів, антипсихотичних
лікарських
засобів);

–
нескоригований
електролітний
дисбаланс
(наприклад
гіпокаліємія,
гіпомагніємія);

–
хвороба
серця
(наприклад
серцева
недостатність,
інфаркт
міокарда,
брадикардія).

Пацієнти
літнього
віку та жінки
більш чутливі
до
препаратів,
що
продовжують
інтервал QT.
Тому слід з
обережністю застосовувати
фторхінолони,
включаючи
левофлоксацин,
цим групам
пацієнтів.

Периферична
нейропатія.

У пацієнтів,
які
отримували
хінолони та
фторхінолони,
були
зареєстровані
випадки
сенсорної
або
сенсомоторної
полінейропатії,
що
призводить
до
парестезії,
гіпестезії, дизестезії
або
слабкості. У разі
виникнення
симптомів
нейропатії, таких
як біль,
печіння,
поколювання,
оніміння або
слабкість,
пацієнтам,
які
лікуються препаратом,
необхідно
поінформувати
свого лікаря,
аби
запобігти
розвитку
потенційно
необоротного
стану.

Гепатобіліарні
порушення.

Повідомляли
про випадки
некротичного
гепатиту аж
до
печінкової
недостатності,
що загрожує
життю, при
прийомі
левофлоксацину,
переважно у
пацієнтів з
тяжкими
основними
захворюваннями,
наприклад
сепсисом (див.
розділ «Побічні
реакції»). Пацієнтам
слід
рекомендувати
припинити лікування
та
звернутися
до лікаря,
якщо виникають
такі прояви
та симптоми
захворювання
печінки, як
анорексія,
жовтяниця,
чорна сеча,
свербіж або
болі в
ділянці
живота.

Загострення
міастенії
гравіс.

Фторхінолони,
включаючи
левофлоксацин,
мають ефект
нервово-м’язової
блокади та можуть
загострювати
м’язову
слабкість у
пацієнтів з
міастенією
гравіс. У
післяреєстраційному
періоді виникали
серйозні
побічні
реакції,
включаючи
летальні
випадки та
стани, що
потребували
заходів з
підтримки
дихання, у
пацієнтів з
міастенією
гравіс на тлі
застосування
фторхінолонів.
НОВОКС® не
рекомендовано
застосовувати
пацієнтам з
міастенією
гравіс в
анамнезі.

Порушення
зору.

Якщо
при прийомі
левофлоксацину
виникають
будь-які
порушення
зору або
побічні реакції
з боку
органів зору,
слід негайно
звернутися
до лікаря.

Суперінфекція.

Застосування
левофлоксацину,
особливо тривале,
може
призводити
до
надмірного
росту
нечутливих
(резистентних)
до препарату мікроорганізмів.
Якщо під час
терапії розвивається
суперінфекція,
слід вжити
належних
заходів.

Гострий
панкреатит.

У
пацієнтів,
які
приймають
левофлоксацин,
може
спостерігатися
гострий
панкреатит. Пацієнтів слід
поінформувати
про характерні
симптоми
гострого
панкреатиту.
Пацієнтам,
які
відчувають
нудоту,
нездужання, абдомінальний
дискомфорт,
гострий
абдомінальний
біль або
блювання,
слід негайно
пройти
медичне
обстеження.
При підозрі
на гострий
панкреатит
застосування
левофлоксацину
слід
припинити, а
у разі
підтвердження
лікування
левофлоксацином
не слід поновлювати.
Потрібно
бути
обережним
при застосуванні
пацієнтам з панкреатитом
в анамнезі.

Захворювання
крові

Під
час
лікування
левофлоксацином
може розвинутися
ураження
кісткового
мозку, зокрема
лейкопенія,
нейтропенія,
панцитопенія,
гемолітична
анемія,
тромбоцитопенія,
апластична
анемія або
агранулоцитоз.
Якщо є
підозра на
будь-яке з
цих
захворювань
крові, потрібно
контролювати
показники
крові. У разі
відхилень
від норми
слід
розглянути
можливість
припинення
лікування
левофлоксацином.

Вплив
на
результати
лабораторних
досліджень.

У
пацієнтів,
які
отримували
левофлоксацин,
визначення
опіатів у
сечі може
дати хибнопозитивний
результат.
Може
виникнути
необхідність
підтвердження
позитивних
результатів
на опіати,
отримані при
скринінговому
тесті, за
допомогою
більш
специфічних
методів.

Левофлоксацин
може
пригнічувати
ріст Mycobacterium
tuberculosis і у
зв’язку з цим
спричиняти
хибнонегативні
результати
при
бактеріологічній
діагностиці
туберкульозу.

Легенева
форма
сибірської
виразки.

Клінічна
практика
базується на
дослідженнях
чутливості Bacillus
anthracis in vitro, а також
на
експериментальних
даних досліджень
на тваринах і
обмежених
даних
досліджень у
людини.
Лікарям слід
звертатися
до
узгоджених
національних
та/або міжнародних
документів
щодо
лікування
сибірської
виразки.

Важлива
інформація
про
допоміжні
речовини.

Лікарський
засіб містить
натрій — слід
бути
обережним
при застосуванні
пацієнтам,
які
дотримуються
натрієвої
дієти.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність. Обсяг
даних щодо
застосування
левофлоксацину
вагітним
жінкам
обмежений.
Дослідження
на тваринах
не вказують
на пряму або
непряму
репродуктивну
токсичність.
Однак за
відсутності
даних щодо
застосування
левофлоксацину
людям і за
наявності
експериментальних
даних, що
вказують на
ризик пошкодження
хрящів
організму, що
росте, внаслідок
дії
фторхінолонів,
лікарський
засіб
протипоказаний
вагітним
(див. розділ «Протипоказання»).

Період
годування
груддю.
Левофлоксацин
протипоказаний
жінкам, які
годують
груддю.
Існує недостатньо
інформації
про
потрапляння
левофлоксацину
у грудне
молоко.
Однак інші
фторхінолони
потрапляють
до
материнського
молока. За відсутності
даних щодо
застосування
левофлоксацину
людям і за
наявності
експериментальних
даних, що
вказують на
ризик пошкодження
хрящів
організму, що
росте,
внаслідок
дії
фторхінолонів,
левофлоксацин
протипоказаний
жінкам, які
годують
груддю (див. розділ
«Протипоказання»).

Фертильність.
Левофлоксацин
не викликає
порушення
фертильності
або
репродуктивної
функції у тварин.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Пацієнтам,
які керують
транспортними
засобами,
працюють з
машинами та
механізмами, слід
враховувати
можливі
небажані
реакції з
боку
нервової
системи (головний
біль, запаморочення,
заціпеніння,
сонливість, сплутаність
свідомості,
розлади зору
та слуху,
рухові
розлади, у т. ч.
під час
ходьби).

Спосіб
застосування
та дози.

Перед
застосуванням
лікарського
засобу
необхідно
провести
пробу на
чутливість. Препарат
для
внутрішньовенного
введення застосовувати
протягом 3
годин після
перфорації
гумової пробки.

Захист
від світла
при інфузії
не потрібний.
При
кімнатному
освітленні
розчин для внутрішньовенного
введення
можна
зберігати не
більше 3 діб
без захисту
від світла.

Препарат
вводити
внутрішньовенно
повільно 1
або 2 рази на
добу.
Дозування
залежить від
типу та
тяжкості
інфекції, а
також чутливості
до препарату
можливого
збудника.

Для
лікування
дорослих з
нормальною
функцією
нирок, у
яких кліренс
креатиніну
становить
понад 50 мл/хв,
рекомендовано
такі дози
препарату:

Таблиця
3

Показання

Доза,
мг

Кількість
прийомів на
добу

Тривалість
лікування*

Позагоспітальна
пневмонія

500

1–2
рази

7–14
днів

Гострий
пієлонефрит

500

1
раз

7–10
днів

Ускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів

500

1
раз

7–14
днів

Хронічний
бактеріальний
простатит

500

1
раз

28
днів

Ускладнені
інфекції
шкіри і м’яких
тканин

500

1–2
рази

7–14
днів

Легенева
форма
сибірської
виразки

500

1
раз

8
тижнів

*
Відповідно
до стану
пацієнта
через декілька
днів
можливий
перехід від
початкового
внутрішньовенного
введення до
перорального
прийому з тим
самим
дозуванням.

Оскільки
левофлоксацин
виводиться
переважно
нирками, для
хворих з
ослабленою
функцією
нирок дозу
потрібно
зменшити.

Дозування
для дорослих
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок, у яких
кліренс
креатиніну
становить
менше 50 мл/хв:

Таблиця
4

Кліренс
креатиніну

Режим
дозування
(залежно від
тяжкості
інфекції)

50–20 мл/хв

250 мг / 24
години

500 мг / 24
години

500 мг / 12
годин

перша
доза — 250 мг

наступні
— 125 мг
/

24
години

перша
доза — 500 мг

наступні
— 250 мг
/

24
години

перша
доза — 500 мг

наступні
— 250 мг
/

12
годин

19–10
мл/хв

перша
доза — 250 мг

наступні
— 125 мг
/

48
годин

перша
доза — 500 мг

наступні
— 125 мг
/

24
години

перша
доза — 500 мг

наступні
— 125 мг
/

12
годин

< 10 мл/хв
(а також при
гемодіалізі
та ХАПД 1)

перша
доза — 250 мг

наступні
— 125 мг
/

48
годин

перша
доза — 500 мг

наступні
— 125 мг
/

24
години

перша
доза — 500 мг

наступні
— 125 мг
/

24
годин

1 Після
гемодіалізу
або
хронічного
амбулаторного
перитонеального
діалізу
(ХАПД) додаткові
дози не
потрібні.

Дозування
для
пацієнтів з
порушенням
функції
печінки.
Корекція
дози не
потрібна,
оскільки
левофлоксацин
незначною
мірою
метаболізується
у печінці.

Дозування
для
пацієнтів
літнього
віку. Якщо
ниркова
функція не
порушена,
немає потреби
у корекції
дози.

Розчин
для
внутрішньовенного
введення НОВОКС®
вводити
внутрішньовенно
повільно
шляхом
краплинної
інфузії.
Тривалість
введення
повинна бути
не менше 30
хвилин для дози
250 мг або не
менше 60
хвилин для
дози 500 мг.

Тривалість
лікування
залежить від
перебігу
хвороби. Як і
при
застосуванні
інших антибактеріальних
засобів,
рекомендується
продовжувати
лікування
препаратом НОВОКС®
принаймні
протягом 48–72
годин після
нормалізації
температури
тіла або
підтвердженого
мікробіологічними
тестами
знищення
збудників.

Змішування
з іншими
розчинами
для інфузій.

НОВОКС®
сумісний з
такими
розчинами
для інфузій:

-
0,9 %
розчин
хлориду
натрію;

-
5 %
моногідрат
глюкози;

-
2,5 %
декстроза у
розчині
Рінгера;

-
багатокомпонентні
розчини для
парентерального
харчування
(амінокислоти,
вуглеводи,
електроліти).

Діти.

Дітям
і підліткам
(до 18 років) не
можна призначати
НОВОКС®,
оскільки не
виключене
ушкодження
суглобового
хряща.

Передозування.

Найважливіші
передбачувані
симптоми передозування
лікарського
засобу НОВОКС®
стосуються
центральної
нервової
системи
(сплутаність
та порушення
свідомості,
запаморочення,
судомні
напади, міоклонус,
галюцинації,
тремор,
нудота,
ерозія
слизових
оболонок).
Згідно з
результатами
досліджень,
при застосуванні
доз, вищих за
терапевтичні,
спостерігалося
подовження
QT-інтервалу. У
разі передозування
слід проводити
ретельний
нагляд за
пацієнтом,
включаючи
ЕКГ.
Лікування
симптоматичне.

Гемодіаліз,
у тому числі
перитонеальний
діаліз або
ХАПД, не є
ефективним
для виведення
левофлоксацину
з організму.
Не існує жодних
специфічних
антидотів.

Побічні
реакції.

Частоту
побічних
реакцій
визначають
таким чином:
дуже часто (≥1/10),
часто (≥1/100, <1/10),
нечасто (≥1/1000,
≤1/100), рідко (≥1/10000,
≤1/1000), частота
невідома (не
може бути
оцінена,
виходячи з
наявних
даних).

Інфекції
та інвазії.

Нечасто:
грибкові
інфекції,
включаючи
інфекцію,
спричинену
грибками
роду Candida. Резистентність
патогенних
мікроорганізмів.

З
боку системи
крові та
лімфатичної
системи.

Нечасто:
лейкопенія,
еозинофілія.

Рідко:
тромбоцитопенія,
нейтропенія.

Частота
невідома:
недостатність
кісткового
мозку, зокрема
апластична
анемія,
панцитопенія,
агранулоцитоз,
гемолітична
анемія.

З
боку імунної
системи.

Рідко:
ангіоневротичний
набряк, підвищена
чутливість
(гіперчутливість).

Частота
невідома:
анафілактичний
шок, анафілактоїдні
реакції
(можуть іноді
виникати
навіть після
введення
першої дози
препарату).

З
боку
метаболізму
та
харчування.

Нечасто:
анорексія.

Рідко:
гіпоглікемія,
особливо у
хворих на цукровий
діабет.

Частота
невідома:
гіперглікемія,
гіпоглікемічна
кома.

З
боку
ендокринної
системи.

Рідко:
синдром
неадекватної
секреції
антидіуретичного
гормону (СНС
АДГ).

З
боку психіки.*

Часто:
безсоння.

Нечасто:
тривожність,
сплутаність
свідомості,
нервозність.

Рідко:
психотичні
розлади
(наприклад з
галюцинаціями,
параноєю),
депресія,
ажитація, порушення
сну, кошмари,
делірій.

Частота
невідома:
психотичні
реакції з самодеструктивною
поведінкою,
включаючи суїцидальні
думки та
спроби
самогубства, манія.

З
боку
нервової
системи.*

Часто:
головний
біль,
запаморочення.

Нечасто:
сонливість,
тремор,
дисгевзія.

Рідко:
судоми,
парестезія,
порушення
пам’яті.

Частота
невідома:
сенсорна чи
сенсомоторна
периферична
нейропатія,
паросмія,
включаючи
аносмію, дискінезія,
екстрапірамідні
розлади,
агевзія,
непритомність,
доброякісна
внутрішньочерепна
гіпертензія, міоклонус.

З боку
органів зору.*

Рідко:
зорові
порушення,
наприклад
затуманення
зору.

Частота
невідома:
транзиторна
втрата зору, увеїт.

З
боку органів
слуху.*

Нечасто:
вертиго.

Рідко: шум у
вухах.

Частота
невідома:
втрата слуху,
порушення слуху.

З
боку серця**.

Рідко:
тахікардія,
серцебиття.

Частота
невідома:
шлуночкова
тахікардія, що
може
призвести до
зупинки
серця, шлуночкова
аритмія та
шлуночкова
тахікардія
типу «пірует»
(переважно у
пацієнтів з
імовірністю
подовження
інтервалу QT),
пролонгація
інтервалу QT, зафіксована
на
електрокардіограмі.

З боку
судинної
системи.

Часто:
флебіт
(тільки для
внутрішньовенних
форм
введення).

Рідко:
артеріальна
гіпотензія.

З
боку органів
дихання,
грудної
клітки та середостіння.

Нечасто:
задишка.

Частота
невідома:
бронхоспазм,
алергічний
пневмоніт.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту.

Часто:
діарея,
блювання,
нудота.

Нечасто:
болі у
животі,
диспепсія,
здуття живота,
запор.

Частота
невідома:
геморагічна
діарея, що дуже
рідко може
свідчити про
ентероколіт,
включаючи
псевдомембранозний
коліт,
панкреатит.

З боку
печінки та
жовчовивідних
шляхів.

Часто:
підвищення
показників
печінкових ферментів
(аланінамінотрансфераза
[АЛТ] /
аспартатамінотрансфераза
[АСТ], лужна
фосфатаза,
ГГТ).

Нечасто:
підвищення рівня
білірубіну
крові.

Частота невідома:
жовтяниця та
тяжкі
ураження печінки,
включаючи
летальні
випадки
гострої печінкової
недостатності,
переважно у
пацієнтів із
тяжкими
основними
захворюваннями,
гепатит.

З боку
шкіри та
підшкірних
тканин.

Нечасто:
висипання,
свербіж,
кропив’янка,
гіпергідроз.

Рідко: медикаментозна
реакція
з
еозинофілією
та
системними
симптомами
(DRESS-синдром),
стійкі
медикаментозні
висипи.

Частота
невідома:
токсичний
епідермальний
некроліз,
синдром
Стівенса — Джонсона,
поліморфна
еритема, реакції
фотосенсибілізації,
лейкоцитокластичний
васкуліт,
стоматит, гіперпігментація
шкіри.

З боку
кістково-м’язової
системи та
сполучної
тканини.*

Нечасто:
артралгія,
міалгія.

Рідко:
ураження
сухожиль,
включаючи
тендиніт
(наприклад,
ахіллового
сухожилля),
м’язова
слабкість, що
може мати
особливе
значення для
пацієнтів з
міастенією.

Частота
невідома:
гострий
некроз
скелетних м’язів
(рабдоміоліз),
розрив
сухожиль
(наприклад, ахіллового
сухожилля),
розрив
зв’язок, розрив
м’язів,
артрит.

З боку
нирок та
сечовидільної
системи.

Нечасто:
підвищені
показники
креатиніну в
сироватці
крові.

Рідко:
гостра
ниркова
недостатність
(наприклад,
внаслідок
інтерстиціального
нефриту).

Загальні
розлади та
реакції у
місці введення.*

Часто: (стосується
тільки форми
препарату
для внутрішньовенного
введення) реакція
у місці
інфузії
(біль,
почервоніння).

Нечасто:
астенія.

Рідко:
гарячка.

Частота
невідома:
біль
(включаючи
біль у спині,
грудях та
кінцівках).

Інші
небажані
побічні
ефекти, що
асоціюються
з прийомом
фторхінолонів:

·
екстрапірамідні
симптоми та інші
порушення
координації
рухів;

·
гіперсенситивний
васкуліт;

·
напади
порфірії у
пацієнтів з
наявністю порфірії.

·
тривожність,
суїцидальні
думки,
панічні атаки,
невралгію та
порушення
концентрації
уваги як
потенційні
аспекти
тривалих і інвалідизуючих
побічних
реакцій,
індукованих
фторхінолонами,
що можуть
призводити
до втрати
працездатності.

* У
дуже
рідкісних
випадках у
пацієнтів,
які отримували
хінолони та
фторхінолони,
незалежно
від наявності
факторів
ризику, виникали
тривалі
(протягом кількох
місяців або
років),
інвалідизуючі
та потенційно
необоротні
серйозні
побічні
реакції, які
впливають на
різні
системи
організму та
органи чуття
(такі як
тендиніт,
розрив
сухожилля,
артралгія,
біль у
кінцівках,
порушення
ходи,
невропатії,
пов’язані з
парестезією,
депресія,
втома,
порушення
пам’яті,
порушення сну,
порушення
слуху, зору,
смаку та
запаху).

** У
пацієнтів,
які
отримували
фторхінолони,
спостерігалися випадки
аневризми та
дисекції
аорти, інколи
ускладнені
розривом
(включаючи
летальні
випадки), і
регургітації/недостатності
будь-якого з клапанів
серця (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua

Термін
придатності. 3 роки.

Умови
зберігання.
Зберігати в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С у
недоступному
для дітей
місці.

Несумісність.

НОВОКС® не
слід
змішувати з
гепарином або
з лужними
розчинами
(наприклад з
гідрокарбонатом
натрію), з
іншими
лікарськими
засобами,
крім
вказаних у
розділі
«Спосіб
застосування
та дози».

Упаковка. По 100 мл
або 150 мл у
пляшці, по 1
пляшці у
пачці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник. Приватне
акціонерне
товариство
«Інфузія».

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Україна,
21034, м. Вінниця,
вул.
Волошкова, б. 55

або
Україна, 23219,
Вінницька
обл.,
Вінницький
р-н, с.
Вінницькі
Хутори, вул.
Немирівське
шосе, б. 84А.