ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

Амлодипін
КРКА

(Аmlodipin KRKA)

Склад:

діюча
речовина: амлодипін;

1
таблетка
містить
амлодипіну
малеату у
перерахуванні
на амлодипін
5 мг або 10 мг;

допоміжні
речовини: целюлоза
мікрокристалічна,
крохмаль прежелатинізований,
натрію
крохмальгліколят
(тип А),
кремнію діоксид
колоїдний
безводний,
магнію
стеарат.

Лікарська
форма. Таблетки.

Основні
фізико-хімічні властивості: білого
кольору, круглі,
злегка
двоопуклі
таблетки зі
скошеними
краями і
насічкою з
одного боку.

Фармакотерапевтична
група.

Селективні
антагоністи
кальцію з
переважним
впливом на
судини.
Похідні
дигідропіридину.

Код АТХ С08С
А01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Амлодипін
– це
антагоніст
кальцію, що
блокує
надходження
іонів
кальцію у
клітини гладенької
мускулатури
серця та
судин.
Механізм антигіпертензивної
дії полягає у
прямому розслаблюючому
ефекті гладенької
мускулатури
судин. Чіткий
механізм, за допомогою
якого
амлодипін
полегшує
стенокардію,
до кінця
незрозумілий,
але визначений
двома такими
діями:

1.
Амлодипін
розширює
периферичні
артеріоли і
таким чином
знижує
загальний
периферичний
опір (після
навантаження),
проти якого
працює серце.
Таке
розвантаження
серця знижує
потреби
міокарда у
споживанні
енергії та
кисню.

2.
Механізм дії
амлодипіну
також,
можливо,
залучає
розширення
основних
коронарних артерій
та
коронарних
артеріол.
Таке розширення
збільшує
постачання
кисню до міокарда
у пацієнтів
зі
стенокардією
Принцметала.
У пацієнтів з
артеріальною
гіпертензією
дозування 1
раз на добу
забезпечує
клінічно
значуще
зниження
артеріального
тиску (як у
положенні
стоячи, так і
лежачи)
протягом усього
24-годинного
інтервалу.

У
пацієнтів зі
стенокардією
прийом амлодипіну
1 раз на добу
подовжує
загальний
активний час,
час до
початку
стенокардії
та час до
депресії 1 мм
сегмента ST. Амлодипін
знижує
частоту
стенокардії
та застосування
таблеток
тринітрогліцерину.

Фармакокінетика.

Абсорбція/розподіл

Після
перорального
застосування
терапевтичних
доз
амлодипін
повільно всмоктується
з травного
тракту. На
абсорбцію
амлодипіну
не впливає
супутнє вживання
їжі.
Абсолютна
біодоступність
незміненого
компонента
становить 64-80 %.
Пікові рівні
у плазмі крові
досягаються
через 6-12 годин
після застосування.
Об’єм
розподілу
становить
приблизно 21 л/кг.
pKa
амлодипіну
становить 8,6. In vitro
дослідження
показали, що
амлодипін
зв’язується
з білками
плазми крові до
97,5 %.

Метаболізм/виведення

Період
напіввиведення
з плазми крові
становить
приблизно 35-50
годин. Рівні у
плазмі крові у
стабільному
стані
досягаються
через 7-8 послідовних
днів.
Амлодипін
екстенсивно
перетворюється
на неактивні
метаболіти.
Приблизно 60 % застосованої
дози
виводиться із
сечею, з яких
майже 10 % у
формі
незміненого
амлодипіну.

Пацієнти
літнього
віку

Час
до
досягнення
пікових
концентрацій
у плазмі крові
є однаковим у
молодих
пацієнтів і
пацієнтів літнього
віку. Кліренс
амлодипіну
має тенденцію
знижуватися,
призводячи
внаслідок до
збільшення площі
під
фармакокінетичною
кривою
«концентрація-час»
(AUC) та періоду
напіввиведення.
Рекомендований
режим дозування
для
пацієнтів літнього
віку
аналогічний,
однак
збільшення
дози слід
проводити з
обережністю.

Пацієнти
із
порушеннями
функції
нирок

Амлодипін
екстенсивно
перетворюється
на неактивні
метаболіти. 10 %
первинного
компонента
виводиться у
незміненому
вигляді із
сечею. Зміни
концентрацій
амлодипіну
не мають
зв’язку зі
ступенем
порушення
функції
нирок. Тому
рекомендоване
нормальне дозування.
Амлодипін не
виводиться
за допомогою
діалізу.

Пацієнти
із
порушеннями
функції
печінки

Період
напіввиведення
амлодипіну подовжується
у пацієнтів із
порушеннями
функції
печінки.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Артеріальна
гіпертензія.

Хронічна
стабільна
стенокардія.

Вазоспастична
стенокардія
(стенокардія Принцметала).

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до похідних
дигідропіридину,
амлодипіну або
до будь-яких
інших
компонентів
препарату;
артеріальна
гіпотензія
тяжкого
ступеня; шок,
включаючи
кардіогенний
шок; обструкція
вивідного
тракту
лівого
шлуночка
(наприклад,
стеноз аорти тяжкого
ступеня); гемодинамічно
нестабільна
серцева
недостатність
після
гострого
інфаркту
міокарда;
нестабільна
стенокардія.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
інших
лікарських
засобів на
амлодипін

Наявні
дані щодо
безпеки
застосування
амлодипіну з
тіазидними
діуретиками,
альфа-блокаторами,
бета-блокаторами,
інгібіторами
АПФ,
нітратами пролонгованої
дії,
сублінгвальною
формою нітрогліцерину,
нестероїдними
протизапальними
лікарськими
засобами,
антибіотиками,
оральними
гіпоглікемічними
лікарськими
засобами.

Дані,
отримані у процесі
досліджень іn vitro із
плазмою
крові людини,
свідчать про
відсутність
впливу
амлодипіну
на
зв’язування
з білками
крові
досліджуваних
лікарських
засобів
(дигоксин,
фенітоїн,
варфарин або
індометацин).

Інгібітори
CYP3A4

Одночасне
застосування
амлодипіну
та
інгібіторів CYP3A4
потужної або
помірної дії
(інгібітори
протеаз,
азольні
протигрибкові
засоби, макроліди,
такі як
еритроміцин
або
кларитроміцин,
верапаміл
або
дилтіазем) може
призвести до
значущого
підвищення AUC
амлодипіну,
що також може
призвести до
підвищення
ризику виникнення
артеріальної
гіпотензії. Клінічне
значення
таких змін
може бути більш
вираженим у
пацієнтів
літнього
віку. Може
бути
необхідним
клінічне
спостереження
за станом
пацієнта та
підбір дози.

Індуктори
CYP3A4

Kонцентрація
амлодипіну в
плазмі крові
може
змінюватися
після
одночасного
застосування
відомих індукторів
CYP3A4. Тому слід
проводити
моніторинг
артеріального
тиску і
корегувати
дозу з
урахуванням
одночасного
прийому цих лікарських
засобів як
впродовж, так
і після
супутнього
лікування,
особливо це стосується
сильних
індукторів CYP3A4
(наприклад,
рифампіцину,
звіробою
звичайного).

Не
рекомендується
одночасно
застосовувати
амлодипін та
грейпфрути
або грейпфрутовий
сік, оскільки
у деяких
пацієнтів
біодоступність
амлодипіну
може
підвищуватися,
що, зі свого
боку,
призводить
до посилення
гіпотензивної
дії.

Дантролен
(інфузії)

У
тварин
спостерігалася
шлуночкова
фібриляція з
летальним
наслідком та
серцево-судинний
колапс, що
асоціювалися
з
гіперкаліємією,
після застосування
верапамілу
та
дантролену внутрішньовенно.
Через ризик
розвитку гіперкаліємії
рекомендовано
уникати
застосування
блокаторів
кальцієвих
каналів, таких
як амлодипін,
схильним до
злоякісної гіпертермії
пацієнтам та
при
лікуванні злоякісної
гіпертермії.

Вплив амлодипіну
на інші
лікарські
засоби

Гіпотензивний
ефект
амлодипіну
потенціює гіпотензивний
ефект інших
антигіпертензивних
засобів.

Такролімус

Існує ризик підвищення рівня такролімусу в крові при одночасному застосуванні з амлодипіном, однак фармакокінетичний механізм такої взаємодії повністю не встановлено. Щоб уникнути токсичності такролімусу, при супутньому застосуванні амлодипіну потрібен регулярний моніторинг рівня  такролімусу в крові та, за необхідності, корекція дозування.

Циклоспорин.

Досліджень
взаємодії
циклоспорину
та
амлодипіну
при застосуванні
здоровим
добровольцям
або в інших
групах не
проводилося,
за винятком
застосування
пацієнтам із
трансплантованою
ниркою, у
яких
спостерігалося
мінливе
підвищення
залишкової
концентрації
циклоспорину
(в середньому
на 0–40 %). Для
пацієнтів із
трансплантованою
ниркою, які
застосовують
амлодипін,
слід
розглянути
можливість
моніторингу
концентрації
циклоспорину
та, за
необхідності,
зменшити
дозу
циклоспорину.

mTOR-інгібітори
(mammalian target of rapamycin - мішені
рапаміцину у
ссавців)

Такі mTOR-інгібітори,
як сиролімус,
темсиролімус
і еверолімус,
є
субстратами
CYP3A. Амлодипін є
слабким
інгібітором
CYP3A. При
одночасному
застосуванні
амлодипіну з
mTOR-інгібіторами
він може
посилювати
вплив останніх.

Кларитроміцин

Підвищується
ризик виникнення
артеріальної
гіпотензії у
пацієнтів, які
одночасно застосовують
кларитроміцин
та амлодипін,
оскільки
кларитроміцин
є
інгібітором
CYP3A4. Рекомендується
клінічне
спостереження
за станом
таких
пацієнтів.

Симвастатин

Одночасне
застосування
багаторазових
доз
амлодипіну 10
мг та
симвастатину
в дозі 80 мг
призводило
до
збільшення AUC
симвастатину
на 77 %
порівняно із
застосуванням
лише
симвастатину.
Для
пацієнтів,
які застосовують
амлодипін,
дозу
симвастатину
слід обмежити
до 20 мг на добу.

Силденафіл.

Одноразовий
прийом 100 мг
силденафілу
пацієнтами з
есенціальною
гіпертензією
не впливав на
фармакокінетику
амлодипіну.
При одночасному
застосуванні
амлодипіну
та силденафілу
як комбінованої
терапії
кожен із
препаратів
виявляв
гіпотензивний
ефект
незалежно
від іншого.

Інші
лікарські
засоби

Клінічні
дослідження
взаємодії
препарату
показали, що
амлодипін не
впливає на
фармакокінетику
аторвастатину,
дигоксину або
варфарину.

Сумісне
застосування
амлодипіну з
циметидином
не мало впливу
на
фармакокінетику
амлодипіну. Сумісне
застосування
препаратів
алюмінію/магнію
(антацидів)
із разовою
дозою амлодипіну
не мало
суттєвого
впливу на
фармакокінетику
амлодипіну.

Етанол
(алкоголь)

Одноразовий
та
багаторазовий
прийом 10 мг амлодипіну
не мав
суттєвого
впливу на
фармакокінетику
етанолу.

Лабораторні
тести

Вплив на
показники
лабораторних
тестів невідомий.

Особливості
застосування.

Безпека
та
ефективність
застосування
амлодипіну
при
гіпертонічному
кризі не оцінювалися.

Пацієнти із
серцевою
недостатністю

Даній
категорії
пацієнтів
амлодипін
слід
застосовувати
з
обережністю.
Клінічні дослідження
показали, що
у пацієнтів
із серцевою
недостатністю
тяжкого
ступеня (клас
III та IV за
класифікацією
NYHA) при
застосуванні
амлодипіну
частота
випадків
розвитку
набряку
легень була
вищою
порівняно із
застосуванням
плацебо.
Пацієнтам із
застійною
серцевою
недостатністю
блокатори
кальцієвих
каналів,
включаючи
амлодипін,
слід
застосовувати
з
обережністю,
оскільки
вони можуть
підвищувати
ризик серцево-судинних
подій та
летальних
випадків у
майбутньому.

Пацієнти із
порушеннями
функції
печінки

Період
напіввиведення
амлодипіну
та параметри
AUC вищі у
пацієнтів із
порушеннями
функції
печінки;
рекомендацій
щодо доз
препарату
немає. Тому
даній
категорії пацієнтів
слід розпочинати
застосування
препарату з
найнижчої
дози. Слід
бути
обережними
як на початку
застосування
препарату,
так і під час
збільшення
дози.
Пацієнтам із
тяжкою печінковою
недостатністю
може бути
необхідним
повільний
підбір дози
та ретельний
нагляд за станом
пацієнта.

Фертильність.

Повідомляли
про оборотні
біохімічні
зміни голівки
сперматозоїда
у деяких
пацієнтів
при застосуванні
блокаторів
кальцієвих
каналів.
Клінічної
інформації
щодо
потенційного
впливу
амлодипіну
на
фертильність
недостатньо.

Пацієнти
із
порушеннями
функції
нирок

Даній
категорії
пацієнтів
слід
застосовувати
звичайні
дози
препарату.
Зміни концентрації
амлодипіну у
плазмі крові
не корелюють
зі ступенем
порушень
функції
нирок.
Амлодипін не
видаляється
шляхом діалізу.

Амлодипін
не впливає на
результати
лабораторних
досліджень.

Не
рекомендується
застосовувати
амлодипін
разом із
грейпфрутом
або з
грейпфрутовим
соком,
оскільки у
деяких
пацієнтів
біодоступність
може бути
збільшена, що
призведе до
посилення
гіпотензивного
ефекту препарату.

Пацієнти літнього
віку

У
пацієнтів літнього
віку
збільшення
дози слід
проводити з обережністю
(див. розділ «Фармакокінетика»).

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність.

Безпека
застосування
амлодипіну
жінкам у
період
вагітності
не
встановлена.

Застосовувати
амлодипін у
період
вагітності
рекомендується
лише у тих
випадках, коли
немає
безпечнішої
альтернативи,
а ризик,
пов’язаний
із самим
захворюванням,
перевищує
можливу
шкоду від
лікування
для матері та
плода.

У процесі
досліджень
на тваринах
при
застосуванні
високих доз
спостерігалася
репродуктивна
токсичність.

Період годування
груддю.

Амлодипін
виділяється
у
материнське
молоко.
Співвідношення
дози,
отриманої
новонародженим
від матері, у
міжквартильному
діапазоні
оцінюють як 3-7 %,
максимум 15 %.
Дія
амлодипіну
на немовлят
невідома.

При
прийнятті
рішення про
продовження
годування
груддю або
про
застосування
амлодипіну
необхідно
оцінювати
користь годування
груддю для
дитини та
користь від
застосування
препарату
для матері.

Фертильність.

Повідомляли
про оборотні
біохімічні
зміни
головки сперматозоїда
у деяких
пацієнтів
при застосуванні
блокаторів
кальцієвих
каналів. Клінічної
інформації
щодо
потенційного
впливу
амлодипіну
на
фертильність
недостатньо.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Амлодипін
може чинити
мінімальний або
помірний
вплив на здатність
керувати
автомобілем або
іншими
механічними
засобами.

Швидкість
реакції може
бути знижена
при наявності
таких
симптомів як запаморочення,
головний
біль,
сплутаність
свідомості
або нудота.

Слід бути
обережними,
особливо на
початку терапії.

Спосіб
застосування
та дози.

Застосовують
внутрішньо,
незалежно
від вживання
їжі, запивати
склянкою
води.
Таблетку
можна
поділити на
рівні частини. Таблетки
слід
запивати склянкою
води,
незалежно
від прийому
їжі.

Дорослі

Для
лікування артеріальної
гіпертензії та
стенокардії рекомендована
початкова
доза
становить      5 мг 1
раз на добу.
Якщо
протягом 4
тижнів не
вдається
досягти
бажаного
терапевтичного
ефекту, цю
дозу можна
збільшити до
максимальної
добової дози
10 мг (за 1
прийом),
залежно від
індивідуальної
реакції
пацієнта.

Є досвід
застосування
препарату у
комбінації з
тіазидними
діуретиками,
альфа-блокаторами,
бета-блокаторами
або інгібіторами
ангіотензинперетворювального
ферменту
пацієнтам з
артеріальною
гіпертензією.
Пацієнтам зі
стенокардією
препарат
можна
застосовувати
як
монотерапію
або у
комбінації з
іншими
антиангінальними
лікарськими
засобами при
резистентності
до нітратів
та/або адекватних
доз
бета-блокаторів.

Немає
необхідності
у підборі
дози препарату
при
одночасному
застосуванні
з тіазидними
діуретиками,
бета-блокаторами
та інгібіторами
ангіотензинперетворювального
ферменту.

Пацієнти
літнього
віку

Немає
необхідності
у підборі дози
пацієнтам
літнього
віку, однак
збільшення
дозування
слід
проводити з
обережністю
(див. розділи «Фармакокінетика»
та
«Особливості
застосування»).

Пацієнти
із
порушеннями
функції
нирок

Рекомендується
застосовувати
звичайні дози
препарату,
оскільки
зміни концентрації
амлодипіну у
плазмі крові
не пов’язані
зі ступенем
тяжкості
ниркової
недостатності.
Амлодипін
не
виводиться
за допомогою
діалізу.

Пацієнти
із
порушеннями
функції
печінки

Дози
препарату
для
застосування
пацієнтам із
порушеннями
функції
печінки від
легкого до
помірного
ступеня не
встановлені,
тому підбір
дози слід
проводити з обережністю
та починати
застосування
препарату з
найнижчої
дози в
діапазоні
доз (див.
розділ «Фармакокінетика»
і
«Особливості
застосування»).
Фармакокінетику
амлодипіну
не досліджували
у пацієнтів
із
порушеннями
функції
печінки
тяжкого
ступеня. Для
пацієнтів із
порушеннями
функції
печінки
тяжкого
ступеня
застосування
амлодипіну
слід
починати з
найнижчої
дози та
поступово її
збільшувати.

Діти
віком від 6 до 17 років
з артеріальною
гіпертензією

Рекомендована
початкова
доза
препарату
для цієї
категорії
пацієнтів
становить 2,5
мг 1 раз на
добу. Якщо
необхідний
рівень
артеріального
тиску не буде
досягнутий
протягом 4
тижнів, дозу
можна збільшити
до 5 мг на добу.
Застосування
препарату у
дозах вище 5
мг для даної
категорії пацієнтів
не
досліджувалося.

Діти.

Препарат
застосовувати
дітям віком
від 6 років.

Вплив
амлодипіну
на
артеріальний
тиск пацієнтів
віком до 6
років
невідомий.

Передозування.

Досвід
навмисного
передозування
препарату
обмежений.

Симптоми
передозування:
наявна
інформація
дає підстави
вважати, що
значне
передозування
амлодипіном
призведе до
надмірної
периферичної
вазодилатації
та, можливо,
до рефлекторної
тахікардії.
Повідомляли
про розвиток
значної та
тривалої системної
артеріальної
гіпотензії,
включаючи
шок із
летальним
наслідком.

Рідко
повідомлялося
про
некардіогенний
набряк
легень як
наслідок
передозування
амлодипіном,
який може
мати
відстрочений
початок
(через 24-48 годин
після
прийому) і
потребувати
штучної вентиляції
легень (ШВЛ).
Ранні
реанімаційні
заходи
(включаючи
перевантаження рідиною)
для
підтримки
перфузії та
серцевого
викиду
можуть бути
провокуючими
факторами.

Лікування:
клінічно
значуща
артеріальна
гіпотензія,
зумовлена
передозуванням
амлодипіну, вимагає
активної
підтримки
діяльності
серцево-судинної
системи,
включаючи
частий моніторинг
функцій
серця та
дихання,
підняття
нижніх
кінцівок,
моніторинг
об’єму циркулюючої
рідини та
сечовиділення.

Для
відновлення
тонусу судин
та артеріального
тиску можна застосувати
судинозвужувальні
препарати,
упевнившись
у
відсутності
протипоказань
до їх
застосування.
Застосування
кальцію
глюконату
внутрішньовенно
може бути корисним
для
нівелювання
ефектів
блокади кальцієвих
каналів.

У
деяких
випадках
може бути
корисним промивання
шлунка.
Застосування
активованого
вугілля
здоровим
добровольцям
протягом 2-х
годин після
введення 10 мг
амлодипіну
значно
зменшило
рівень його
всмоктування.

Оскільки
амлодипін
значною
мірою зв’язується
з білками
крові, ефект
діалізу
незначний.

Побічні
реакції.

При
застосуванні
амлодипіну
найчастіше повідомляли
про такі
побічні
реакції:
сонливість,
запаморочення,
головний
біль,
посилене серцебиття,
припливи
крові, біль у
черевній
порожнині,
нудота,
набряки
гомілок,
набряки та
втомлюваність.

Побічні
реакції, про
які повідомляли
під час
застосування
амлодипіну,
наведені
нижче за
системами та
класами
органів та за
частотою
виникнення:
дуже часто (≥
1/10), часто (від ≥ 1/100
до < 1/10), нечасто
(від ≥ 1/1000 до ≤ 1/100),
рідко (від ≥ 1/10000
до ≤ 1/1000), дуже
рідко (≤ 1/10000),
частота
невідома (не
можна
встановити
на підставі
наявних
даних).

З
боку крові та
лімфатичної
системи.

Дуже рідко:
лейкоцитопенія,
тромбоцитопенія.

З
боку імунної
системи.

Дуже рідко:
алергічні
реакції.

Порушення
метаболізму
та
аліментарні
розлади.

Дуже рідко:
гіперглікемія.

З
боку психіки:

Нечасто:
депресія,
зміни
настрою
(включаючи
тривожність),
безсоння.

Рідко:
сплутаність
свідомості.

З
боку
нервової
системи.

Часто:
сонливість,
запаморочення,
головний
біль
(головним
чином на
початку
лікування).

Нечасто:
тремор,
дисгевзія,
синкопе,
гіпестезія,
парестезія.

Дуже рідко:
гіпертонус,
периферична
нейропатія.

Частота
невідома:
екстрапірамідні
розлади.

З
боку органів
зору.

Часто:
порушення
зору
(включаючи
диплопію).

З
боку органів
слуху та
лабіринту.

Нечасто:
шум у вухах.

З
боку серця.

Часто:
посилене
серцебиття.

Нечасто:
аритмія
(включаючи
брадикардію,
шлуночкову
тахікардію
та
фібриляція
передсердь).

Дуже рідко:
інфаркт
міокарда.

З
боку судин.

Часто:
припливи.

Нечасто:
артеріальна
гіпотензія.

Дуже рідко:
васкуліт.

З
боку органів
дихання,
органів
грудної
клітки та
середостіння.

Часто:
диспное.

Нечасто:
кашель,
риніт.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту.

Часто: біль
у животі,
нудота,
диспепсія,
порушення
перистальтики
кишечнику
(включаючи
діарею та
запор).

Нечасто:
блювання,
сухість у
роті.

Дуже рідко:
панкреатит,
гастрит,
гіперплазія
ясен.

З
боку печінки
та
жовчовивідних
шляхів.

Дуже рідко:
гепатит,
жовтяниця,
підвищення
рівня
печінкових ферментів
(що
найчастіше
асоціювалося
з холестазом).

З
боку шкіри та
підшкірних
тканин.

Нечасто:
алопеція,
пурпура,
зміна
забарвлення
шкіри,
підвищене
потовиділення,
свербіж,
висипання,
екзантема,
кропив’янка.

Дуже рідко:
ангіоневротичний
набряк, мультиформна
еритема,
ексфоліативний
дерматит, синдром
Стівенса-Джонсона,
фоточутливість.

Частота
невідома:
токсичний
епідермальний
некроліз.

З
боку
скелетно-м’язової
та сполучної
тканин.

Часто:
набряки
гомілок,
судоми
м’язів.

Нечасто:
артралгія,
міалгія, біль
у спині.

З
боку нирок та
сечовидільного
тракту.

Нечасто:
порушення
сечовиділення,
ніктурія, підвищена
частота
сечовипускання.

З
боку
репродуктивної
системи та
молочних залоз.

Нечасто:
імпотенція,
гінекомастія.

Загальні
порушення.

Дуже часто:
набряки.

Часто:
втомлюваність,
астенія.

Нечасто:
біль у
грудях, біль,
нездужання.

Дослідження.

Нечасто:
збільшення
або
зменшення
маси тіла.

Повідомляли
про
виняткові
випадки
розвитку
ектрапірамідного
синдрому.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції
після
реєстрації лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
безперервний
моніторинг
співвідношення
між користю і
ризиками,
пов’язаними
із
застосуванням
цього лікарського
засобу.
Лікарям слід
звітувати
про будь-які
підозрювані
побічні
реакції
відповідно до
вимог
законодавства.

Термін
придатності.

3
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
при
температурі
не вище 30 °C в
оригінальній
упаковці.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По 10
таблеток у
блістері, по 3
або 9
блістерів у картонній
коробці.

Категорія
відпуску.
За рецептом.

Виробник.

КРКА,
д.д., Ново место,
Словенія/KRKA, d.d., Novo mesto, Slovenia.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Шмар’єшка
цеста 6, 8501 Ново
место,
Словенія/Smarjeska cesta 6,
8501 Novo mesto, Slovenia.