ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

Доцетаксел
Аккорд

(Docetaxel Accord)

Склад:

діюча
речовина: доцетаксел;

1 мл
концентрату
для розчину
для інфузій
містить 20 мг
доцетакселу;

допоміжні
речовини: кислота
лимонна
безводна,
етанол
безводний,
полісорбат 80.

Лікарська
форма.
Концентрат
для розчину
для інфузій.

Основні
фізико-хімічні
властивості: прозорий
розчин від
блідо-жовтого
до коричнювато-жовтого
кольору
практично
без механічних
включень.

Фармакотерапевтична
група.
Антинеопластичні
засоби.
Таксани. Код
АТХ L01C D02.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Доцетаксел
−
антинеопластичний
препарат,
механізм дії
якого
базується на
сприянні
об’єднанню
тубуліну у
стабільні
мікротрубочки
та
інгібуванні
їхнього
розпаду, що
веде до
значного
зниження
рівня
вільного
тубуліну.
Зв’язування
доцетакселу
з мікротрубочками
не змінює
кількість
протофіламентів.

Дослідження
in vitro
продемонстрували,
що
доцетаксел
порушує мікротубулярну
мережу, яка відіграє
важливу роль
у реалізації
життєвих
функцій
клітини як
під час
мітозу, так і
в інтерфазі.

Клоногенний
аналіз in
vitro показав
цитотоксичність
доцетакселу
щодо різних
ліній
пухлинних
клітин мишей
і людини, а
також до
клітин щойно
видалених пухлин
людини.
Доцетаксел
досягає
значних
концентрацій
у
міжклітинній
рідині і
забезпечує високу
тривалість
життя клітин.
Крім того, доцетаксел
виявляє
активність
щодо деяких
(хоча і не
всіх)
клітинних
ліній, у яких
відбувається
експресія
р-глікопротеїну,
що кодується
геном
медикаментозної
полірезистентності.
У
дослідженнях
in vivo
виявилося, що
дія
доцетакселу
не залежить
від режиму
застосування
та проявляється
в
експериментах
широким
спектром протипухлинної
активності
щодо поширених
пухлин: як
експериментальних
пухлин мишей,
так і
прищеплених
людських пухлин.

Фармакокінетика.

Абсорбція.
Фармакокінетику
доцетакселу
вивчали в дослідженнях
I фази у
пацієнтів,
хворих на рак,
після
призначення
20-115 мг/м2
препарату.
Фармакокінетичний
профіль доцетакселу
не залежить
від дози і
відповідає
трикамерній
фармакокінетичній
моделі з
періодами
напіввиведення
для α-, β- та
γ-фаз 4 хв, 36 хв та
11,1 години
відповідно.
Така
тривалість
цього
показника в
останній
фазі
частково
зумовлена
відносно повільним
відтоком із
периферійної
камери.

Розподіл. Після
застосування
дози 100 мг/м2,
яку вводили
інфузійно
протягом 1
години, середня
пікова
концентрація
препарату у плазмі
– 3,7 мкг/мл –
була
отримана з
відповідною
AUC 4,6
мкг/мл/годину.
Середні
показники
загального
кліренсу та
рівноважного
об’єму
розподілу
препарату
становили відповідно
21 л/м2/годину
та 113 л.
Міжіндивідуальні
відмінності
загального
кліренсу
досягали
приблизно 50 %.
Доцетаксел
зв’язується
з білками
плазми
більше ніж на
95 %.

Елімінація. За участю
трьох хворих
на рак було
проведено
дослідження
із
застосуванням
радіоізотопу
14С-доцетакселу.
Після
окисного
метаболізму
трет-бутилової
ефірної
групи під
дією цитохрому
Р450
доцетаксел
виводився як
із сечею, так
і з калом
протягом 7
днів;
екскреція із сечею
становила 6 %,
із калом – 75 %
кількості
введеного
радіоізотопу.
Близько 80 %
ізотопу, що
містився у
калі, виводилося
протягом
перших 48
годин у
вигляді
одного
основного
неактивного
метаболіту,
трьох
другорядних
метаболітів
та дуже малої
кількості
препарату у
незміненому
вигляді.

Особливі
групи
пацієнтів. Вік та
стать. Популяційний
аналіз
фармакокінетики
доцетакселу
проводився
за участю 577
пацієнтів.
Фармакокінетичні
показники, що
оцінювалися
за допомогою
цієї моделі,
були дуже подібні
до тих, які
були
отримані під
час досліджень
I фази. На
фармакокінетику
препарату не
впливали ані
вік, ані
стать
пацієнтів.

Печінкова
дисфункція. У невеликої
кількості
пацієнтів (n=23), у
яких за
даними
біохімічного
аналізу
крові були легкі
та помірні
порушення
функції
печінки
(рівні АЛТ,
АСТ у ≥1,5 раза
вищі за
верхню межу
норми (ВМН),
разом зі
зростанням
рівня лужної
фосфатази ≥2,5
раза вище за
ВМН),
загальний
кліренс
препарату знижувався
в середньому
на 27 % (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

Затримка
рідини в
організмі. Кліренс
доцетакселу
не
змінювався у
хворих із
легкою або
помірною
затримкою
рідини в
організмі; даних
про кліренс
доцетакселу
у хворих із тяжкою
затримкою
рідини в
організмі
немає.

Комбінована
терапія. При
застосуванні
у комбінації
з іншими препаратами
доцетаксел
не впливав на
кліренс
доксорубіцину
та рівень
доксорубіцину
(та його
метаболітів)
у плазмі
крові.
Фармакокінетика
доцетакселу, доксорубіцину
та
циклофосфаміду
не змінювалася
при їх
одночасному
застосуванні.

Клінічне
дослідження I
фази, в якому
оцінювався
вплив
капецитабіну
на
фармакокінетику
доцетакселу
та навпаки,
не виявив ні
впливу капецитабіну
на
фармакокінетику
доцетакселу
(Cmax та AUC), ні
впливу
доцетакселу
на
фармакокінетику
відповідного
метаболіту
капецитабіну
– 5’-DFUR
(5'-дезокси-5-фторуридину).

Кліренс
доцетакселу,
що
застосовувався
у комбінації
з
цисплатином,
був подібний
до такого при
монотерапії
доцетакселом.
Фармакокінетичний
профіль
цисплатину,
введеного
одразу після
інфузії
доцетакселу,
подібний до
такого при
монотерапії
цисплатином.

Комбіноване
застосування
доцетакселу,
цисплатину та
5-фторурацилу
у 12 пацієнтів
із солідними пухлинами
не змінювало
фармакокінетику
жодного з цих
лікарських
засобів.

Вплив
преднізону
на
фармакокінетику
доцетакселу
після
стандартної
премедикації
дексаметазоном
вивчався у 42
пацієнтів. Не
спостерігалося
впливу
преднізону
на
фармакокінетику
доцетакселу.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Рак
молочної
залози. Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
доксорубіцином
і
циклофосфамідом
призначений
для
ад’ювантної
терапії  хворих
з:

-
операбельним
раком
молочної
залози з ураженням
лімфовузлів;

-
операбельним
раком
молочної
залози без ураження
лімфовузлів.

Хворим
з
операбельним
раком
молочної залози
без ураження
лімфовузлів
ад’ювантну терапію
потрібно
проводити,
якщо пацієнти
підлягають
хіміотерапії
відповідно
до прийнятих
міжнародних
критеріїв
для первинної
терапії
ранніх
стадій раку
молочної залози.

Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
доксорубіцином
призначений
для
лікування
хворих із
місцевопрогресуючим
або
метастатичним
раком молочної
залози, які
раніше не
отримували цитотоксичну
терапію з
приводу
цього
захворювання.

Доцетаксел
Аккорд як
монотерапія
призначений
для
лікування
хворих з
місцевопрогресуючим
або
метастатичним
раком молочної
залози після
неефективної
цитотоксичної терапії, яка
включала
антрациклін
або
алкілувальний
препарат.

Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
трастузумабом
призначений
для
лікування
хворих з
метастатичним
раком
молочної
залози з підвищеною
експресією
НЕR-2
пухлинними
клітинами,
які раніше не
отримували
хіміотерапію
з приводу
метастазів.

Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
капецитабіном
призначений
для
лікування
хворих з
місцевопрогресуючим
або
метастатичним
раком
молочної
залози після
неефективної
терапії, яка
включала
антрациклін.

Недрібноклітинний
рак легень. Доцетаксел
Аккорд
призначений
для лікування
хворих з
місцевопрогресуючим
або метастатичним
недрібноклітинним
раком легень
після
неефективної
хіміотерапії.

Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
цисплатином
призначений
для
лікування
хворих з неоперабельним,
місцевопрогресуючим
або
метастатичним
недрібноклітинним
раком легень,
якщо попередня
хіміотерапія
з приводу
цього стану не
проводилася.

Рак
передміхурової
залози. Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
преднізоном
або
преднізолоном
призначений
для лікування
хворих із
метастатичним,
стійким до
кастрації  раком
передміхурової
залози.

Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
андроген-деприваційною
терапією
(АДТ), з
преднізоном
або
преднізолоном
чи без них,
показаний для
лікування
пацієнтів із
метастатичним
гормоночутливим
раком
передміхурової
залози.

Аденокарцинома
шлунка. Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
цисплатином
і
5-фторурацилом
призначений
для
лікування
хворих з метастатичною
аденокарциномою
шлунка, в
тому числі
аденокарциномою
гастроезофагеального
відділу, які
попередньо
не
отримували
хіміотерапію
з приводу метастазів.

Рак голови
та шиї. Доцетаксел
Аккорд у
комбінації з
цисплатином
та
5-фторурацилом
призначений
для індукційної
терапії
хворих на
місцевопрогресуючу
сквамозноклітинну
карциному
голови та
шиї.

Протипоказання.

Гіперчутливість
до діючої
речовини або
до будь-якої
з допоміжних
речовин
препарату.
Вихідний
рівень
нейтрофілів
<1500 клітин/мм3.
Тяжкі
порушення
функції
печінки (див.
розділи
«Спосіб
застосування
та дози» і
«Особливості
застосування»).

Слід
враховувати
також
протипоказання
для
застосування
інших
лікарських
засобів, які
призначають
у комбінації
з
доцетакселом.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Дослідження
in vitro
продемонстрували,
що
метаболізм
доцетакселу
може
змінюватися
при
одночасному
застосуванні
препаратів,
які
викликають
індукцію
цитохрому P450-3A,
інгібують
його або
метаболізуються
під його дією
(можуть
обумовлювати
його конкурентне
інгібування),
таких як
циклоспорин,
кетоконазол,
еритроміцин.
У зв’язку з
цим слід з
обережністю
застосовувати
одночасно ці
лікарські
засоби,
враховуючи
ризик клінічно
значущої взаємодії.

У разі
комбінованого
застосування
з інгібіторами
CYP3A4 може
збільшуватися
частота побічних
реакцій
доцетакселу
внаслідок зниження
його
метаболізму.
Якщо
неможливо
уникнути
одночасного
застосування
доцетакселу
з потужними
інгібіторами
CYP3A4 (наприклад,
з
кетоконазолом,
ітраконазолом,
кларитроміцином,
індинавіром,
нефазодоном,
нелфінавіром,
ритонавіром,
саквінавіром,
телітроміцином
та вориконазолом),
рекомендовано
здійснювати
ретельний
клінічний
нагляд та
корекцію  дози
доцетакселу
під час
лікування
потужними
інгібіторами
CYP 3A4 (див. розділ
«Особливості
застосування»).
У
фармакокінетичному
дослідженні
за участю 7
пацієнтів
було
продемонстровано,
що одночасне
застосування
доцетакселу
з потужним
інгібітором
CYP3A4
кетоконазолом
призводить
до суттєвого
зниження
кліренсу
доцетакселу
на 49 %.

Фармакокінетика
доцетакселу
на тлі застосування
преднізону
вивчалася у
пацієнтів з
метастатичним
раком
передміхурової
залози.
Доцетаксел
метаболізується
ферментом CYP3A4, а
преднізон є
відомим
індуктором ферменту
CYP3A4. Не
спостерігалося
статистично
значущого
впливу
преднізону
на фармакокінетику
доцетакселу.

Доцетаксел
значною
мірою
зв’язується
з білками
плазми крові
(>95 %). Хоча
можливі
взаємодії
цього
препарату при
його
одночасному
прийомі з
іншими лікарськими
засобами
формально не
досліджувалися
in vivo, за
даними
досліджень in vitro
препарати,
які також
мають
високий
рівень зв’язування
з білками
плазми (такі
як еритроміцин,
дифенгідрамін,
пропранолол,
пропафенон,
фенітоїн,
саліцилати,
сульфаметоксазол
та натрію
вальпроат),
не
погіршували
зв’язування
доцетакселу
з білками
плазми. Крім
того, не
погіршує
зв’язування
доцетакселу
з білками
плазми і
дексаметазон.
Доцетаксел
не впливає на
зв’язування
з білками плазми
дигітоксину.

Фармакокінетика
доцетакселу,
доксорубіцину
та
циклофосфаміду
не
змінювалася
при
одночасному
застосуванні
цих препаратів.
Існують
обмежені
дані,
отримані за
результатами
одного
неконтрольованого
дослідження,
що дають
змогу
припустити
наявність
взаємодії
між
доцетакселом
та карбоплатином.
При
застосуванні
комбінації
цих
препаратів
кліренс
карбоплатину
майже на 50 %
перевищував
рівні цього
показника, що
були
визначені на
тлі
монотерапії
карбоплатином
у раніше
проведених
дослідженнях.

Особливості
застосування.

У
пацієнтів із
раком
молочної
залози або недрібноклітинним
раком легень
за відсутності
протипоказань
премедикація
кортикостероїдами
для
перорального
застосування,
такими як
дексаметазон
16 мг на добу
(наприклад, 8
мг 2 рази на
добу)
протягом 3 днів,
починаючи за
1 день до
призначення
доцетакселу,
може
зменшити
частоту
розвитку та вираженість затримки
рідини в
організмі та
реакцій гіперчутливості.
У пацієнтів
із раком
простати
премедикація
проводиться
пероральним
препаратом
дексаметазону
у дозі 8 мг за 12
годин, 3
години та 1
годину до початку
інфузії
доцетакселу.

Гематологічні
зміни при
застосуванні
препарату. Найчастіша
побічна
реакція при
лікуванні
доцетакселом
–
нейтропенія.
Найнижчі рівні
нейтрофілів
спостерігалися
в середньому
на 7-й день
лікування,
але час
досягнення
піка нейтропенії
міг бути
коротшим у
пацієнтів,
які раніше
неодноразово
отримували
курси протипухлинної
терапії. У
всіх
пацієнтів, які
приймають
доцетаксел,
необхідно
проводити
ретельний
моніторинг
картини
периферичної
крові.
Доцетаксел
можна
вводити
повторно в
складі
нового циклу
хіміотерапії
лише після
того, як
кількість
нейтрофілів
після завершення
попереднього
циклу
відновиться
до ≥1500 клітин/мл3.

Якщо
на тлі
лікування
доцетакселом
розвивається
тяжка
нейтропенія
(<500 клітин/мм3
протягом 7
днів або
довше),
рекомендується
зменшити
дозу
препарату в
наступному
циклі
хіміотерапії
або
застосувати
відповідне
симптоматичне
лікування.

У
пацієнтів,
які
отримували
комбіновану
терапію доцетакселом,
цисплатином
та 5- фторурацилом
(TCF), фебрильна
нейтропенія
та нейтропенічні
інфекції
розвивалися
рідше, якщо
застосовувався
Г-КСФ.
Пацієнти, які
лікуються TCF,
для зниження
ризику
ускладненої
нейтропенії
(фебрильної
нейтропенії, тривалої
нейтропенії
або
нейтропенічних
інфекцій)
повинні
отримувати
профілактично
Г-КСФ. Пацієнти,
які
лікуються TCF,
повинні
перебувати
під пильним
наглядом
(див. розділи
«Спосіб застосування
та дози» і
«Побічні
реакції»).

У
пацієнтів,
які
отримували
лікування
доцетакселом
у комбінації
з
доксорубіцином
і циклофосфамідом
(TAC), фебрильна
нейтропенія
та/або
нейтропенічна
інфекція
виникали
рідше, якщо
хворі
проходили
первинну
профілактику
за допомогою
Г-КСФ. Для
пацієнтів,
які отримують
ад’ювантну
терапію TAC з
приводу раку
молочної
залози,
доцільно
розглянути
можливість
первинної
профілактики
Г-КСФ з метою
зниження
ризику
ускладненої
нейтропенії
(фебрильної
нейтропенії,
пролонгованої
нейтропенії
або
нейтропенічної
інфекції).
Пацієнти, які
отримують
лікування за
схемою TAC,
повинні
перебувати
під
ретельним
наглядом
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози» і
«Побічні
реакції»).

Реакції з
боку
шлунково-кишкового
тракту.
Рекомендується
дотримуватися
обережності  у
пацієнтів з
нейтропенією,
особливо за
наявності
підвищеного
ризику
розвитку
шлунково-кишкових
ускладнень.
Хоча
більшість
таких
випадків
виникали під
час першого
або другого
циклу хіміотерапії
з
доцетакселом,
ентероколіт
може
розвинутися
у будь-який
час та може
призвести до
летального
наслідку вже
у першу добу
після його
виникнення.
За
пацієнтами
необхідно здійснювати
ретельний
моніторинг
на предмет
ранніх
проявів
серйозних
токсичних реакцій
з боку
шлунково-кишкового
тракту (див.
розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»
і «Побічні реакції»).

Реакції
гіперчутливості. Необхідно
ретельно
контролювати
стан пацієнтів
щодо
можливих
реакцій
гіперчутливості,
особливо під
час першої та
другої інфузії.
Реакції
гіперчутливості
можуть розвиватися
вже в перші
хвилини
після початку
інфузії
доцетакселу,
тому слід
мати в
наявності
всі
необхідні
засоби для
лікування
артеріальної
гіпотензії та
бронхоспазму.
Реакція
гіперчутливості
з незначними
симптомами,
такими як
почервоніння
або
локалізовані
реакції з
боку шкіри,
не потребує
переривання
терапії. Однак
тяжкі реакції,
такі як
виражена
артеріальна
гіпотензія,
бронхоспазм
або
генералізовані
висипання/еритема,
у дуже рідких
випадках –
анафілаксія
з летальним
наслідком,
потребують
негайного
припинення
введення доцетакселу
та
проведення
відповідної
терапії.
Пацієнтам,
які
перенесли
тяжку
реакцію
гіперчутливості,
повторне
застосування
доцетакселу не
показане. Пацієнти,
у яких раніше
спостерігалася
реакція
гіперчутливості
на
паклітаксел,
можуть мати
підвищений
ризик
розвитку
реакції
гіперчутливості
на
доцетаксел, в
тому числі
більш тяжкої
реакції
гіперчутливості.
За цими
пацієнтами
слід вести
ретельний
нагляд на
початку
терапії
доцетакселом.

Реакції з
боку шкіри.
Спостерігалися
випадки
розвитку
локалізованої
еритеми
шкіри
кінцівок (на
долонях та
підошвах
стоп), що
супроводжувалася
набряком та
подальшою
десквамацією
епітелію.
Зафіксовано
також випадки
тяжких
симптомів,
наприклад
поширених шкірних
висипань з
подальшою
десквамацією
епітелію, які
обумовлювали
необхідність
переривання
лікування
доцетакселом
або повної
відміни препарату.

При
застосуванні
доцетакселу
повідомляли
також про
тяжкі
побічні
реакції з
боку шкіри,
такі як
синдром
Стівенса-Джонсона,
токсичний
епідермальний
некроліз та
гострий
генералізований
екзантематозний
пустульоз (AGEP).
Пацієнти
повинні
бути
проінформовані
про ознаки та
симптоми
тяжких шкірних
проявів та
знаходитися
під ретельним
спостереженням.
При появі
ознак та
симптомів, що
вказують на
ці реакції,
слід розглянути
питання про
припинення
застосування
доцетакселу.

Затримка
рідини в
організмі. Необхідно
ретельно
контролювати
стан
пацієнтів, у
яких
спостерігається
значна
затримка рідини
в організмі,
наприклад у
вигляді плеврального,
перикардіального
випоту та асциту.

Респіраторні
розлади.
Повідомлялося
про випадки
гострого
респіраторного
дистрес-синдрому,
інтерстиціальної
пневмонії/пневмоніту,
інтерстиціального
захворювання
легень,
фіброзу
легень та
дихальної
недостатності,
які можуть
бути
летальними. У
пацієнтів,
які
отримували
супутню
променеву
терапію,
спостерігалися
випадки
променевого пневмоніту.

При
виникненні
нових
легеневих
симптомів або
посиленні
вже існуючих
необхідно
забезпечити
пильний
нагляд за
пацієнтом,
невідкладне
обстеження
та належне
лікування. До
встановлення
діагнозу
терапію
доцетакселом
рекомендується
припинити.
Раннє застосування
засобів
підтримувальної
терапії може
допомогти
покращити
стан
пацієнта.
Слід ретельно
оцінити
користь від
поновлення
терапії
доцетакселом.

Пацієнти із
порушеннями
функції
печінки. Пацієнти, у
яких на тлі
монотерапії
доцетакселом
100 мг/м2
визначаються
підвищені
рівні
трансаміназ
(АЛТ і/або АСТ)
більше ніж у 1,5
раза
порівняно з
ВМН і лужної
фосфатази
більше ніж у 2,5
раза
порівняно з
ВМН, мають
більш
високий
ризик
розвитку
тяжких побічних
реакцій,
таких як
летальний
наслідок у
результаті
токсичної
дії препарату,
в тому числі
внаслідок
сепсису та
шлунково-кишкової
кровотечі, а
також
фебрильна нейтропенія,
інфекції,
тромбоцитопенія,
стоматит та
астенія. У
зв’язку з цим
рекомендована
доза
доцетакселу
для
пацієнтів з
підвищеним
рівнем  печінкових
ферментів
становить 75
мг/м2; рівень
печінкових
ферментів
необхідно визначати
перед
початком
лікування та
перед кожним
новим циклом
хіміотерапії.

Для
пацієнтів, у
яких
спостерігається
підвищення
сироваткового
рівня
білірубіну (>ВМН)
і/або АЛТ і
АСТ більше
ніж у 3,5 раза порівняно
з ВМН, що
супроводжується
підвищенням
рівня лужної
фосфатази
більше ніж у 6
разів
порівняно з
ВМН,
зменшення
дози не рекомендується,
але
доцетаксел
не слід застосовувати,
якщо немає
нагальної
потреби.

В
опорному
клінічному
дослідженні
доцетакселу
в комбінації
з
цисплатином
і 5- фторурацилом
у хворих з
аденокарциномою
шлунка
одними з
критеріїв
виключення
пацієнтів
були
підвищені
рівні АЛТ
і/або АСТ більше
ніж у 1,5 раза
порівняно з
ВМН, лужної
фосфатази –
більше ніж у 2,5
раза
порівняно з
ВМН, білірубіну
– більше ВМН;
відповідно,
для таких
пацієнтів
зменшення
дози
доцетакселу
не може бути
рекомендоване.
Препарат
взагалі не
слід
застосовувати
цій
категорії хворих,
якщо немає
нагальної
потреби.
Даних про
застосування
доцетакселу
у комбінованій
терапії при
інших
показаннях
хворим із
порушеннями
функції
печінки
немає.

Пацієнти із
порушеннями
функції
нирок.
Даних про
лікування
доцетакселом
пацієнтів із
тяжкими
порушеннями
функції
нирок немає.

Нейротоксичність.
Виникнення
серйозних
периферичних
нейротоксичних
явищ вимагає
зменшення
дози препарату
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Кардіотоксичність. У
пацієнтів,
які приймали
доцетаксел у
комбінації з
трастузумабом,
особливо
якщо в попередньому
курсі
хіміотерапії
застосовувалися
антрацикліни
(доксорубіцин
або
епірубіцин),
спостерігалися
випадки
розвитку
серцевої
недостатності.
Така серцева
недостатність
могла бути помірною
або тяжкою і
асоціювалася
з високим
ризиком
летального
наслідку.
Якщо є необхідність
застосовувати
доцетаксел у
комбінації з
трастузумабом,
слід до
початку
терапії оцінити
стан
серцево-судинної
системи
пацієнта. Під
час
лікування
цими
препаратами
необхідно
регулярно
контролювати
функцію серця
(наприклад,
кожні 3
місяці), що
допоможе
виявити
пацієнтів, у
яких може
розвинутися
кардіальна
дисфункція.
Більш
детальна
інформація
міститься в
«Загальній
характеристиці
лікарського
засобу»
трастузумабу. У пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел у
комбінованих
схемах разом
з
доксорубіцином,
5-фторурацилом
та/або
циклофосфамідом,
повідомляли
про випадки
розвитку
шлуночкових
аритмій, в тому
числі
шлуночкової
тахікардії
(іноді летальної)
(див. розділ
«Побічні
реакції»). До
початку
лікування
рекомендується
провести
кардіологічне
обстеження.

Розлади
з боку
органів зору. У
пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел,
спостерігалися
випадки
кістоподібного
набряку
макули (КНМ).
Пацієнтам із порушеннями
зору
необхідно
зробити невідкладне
та повне
офтальмологічне
обстеження. У
разі
діагностування
КНМ
необхідно відмінити
доцетаксел і
розпочати
відповідне
лікування
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Вторинні
злоякісні
новоутворення. Про
вторинні
злоякісні
новоутворення
повідомляли
при
застосуванні
доцетакселу у
комбінації з
іншими
протипухлинними
засобами,
які, як
відомо,
можуть
викликати
вторинні
злоякісні
новоутворення.
Вторинні
злоякісні
новоутворення
(включаючи
гострий
мієлолейкоз,
мієлодиспластичний
синдром та неходжкінську
лімфому)
можуть
розвинутися
через
декілька
місяців або
років після
припинення
терапії, що включає
доцетаксел.
Пацієнтів
слід ретельно
моніторити
на предмет
вторинних
злоякісних
новоутворень
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Синдром
лізису
пухлин.
Повідомляли
про синдром
лізису
пухлин при
застосуванні
доцетакселу
після першого
або другого
циклу
лікування
(див. розділ «Побічні
реакції»).
Пацієнти, яким
загрожує
синдром
лізису
пухлини (наприклад,
пацієнтам з
порушеннями
функції нирок,
гіперурикемією,
об’ємними
пухлинами,
швидким
прогресуванням)
слід бути під
ретельним
контролем.
Корекція
зневоднення та
лікування
високого
рівня
сечової кислоти
рекомендується
перед
початком
лікування.

Інші
застереження.
Протягом
усього
періоду
лікування (як
для чоловіків,
так і для
жінок) та
упродовж
принаймні 6
місяців
після його
припинення
(лише для
чоловіків)
потрібно
застосовувати
методи
контрацепції
(див. розділ
«Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю»).

Слід
уникати
одночасного
застосування
доцетакселу
з потужними
інгібіторами
CYP3A4 (наприклад,
з
кетоконазолом,
ітраконазолом,
кларитроміцином,
індинавіром,
нефазодоном,
нелфінавіром,
ритонавіром,
саквінавіром,
телітроміцином
та
вориконазолом)
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Додаткові
застереження
щодо
застосування
доцетакселу
для
ад’ювантної
терапії раку
молочної
залози.

Ускладнена
нейтропенія. Для пацієнтів,
у яких
розвивається
ускладнена
нейтропенія
(тривала
нейтропенія,
фебрильна нейтропенія
або
інфекції),
слід
розглянути доцільність
застосування
Г-КСФ та
зменшення
дози
доцетакселу.

Реакції з
боку
шлунково-кишкового
тракту. Такі
симптоми, як
біль у животі,
чутливість
та
болісність
живота при пальпації,
гарячка,
діарея (на
тлі
нейтропенії
або без неї),
можуть бути
проявами
серйозної
гастроінтестинальної
токсичності
і вимагають
негайного
обстеження
та лікування.

Застійна
серцева
недостатність
(ЗСН). Слід
спостерігати
за станом
пацієнтів
для виявлення
можливих
симптомів
застійної
серцевої
недостатності
під час
лікування і в
процесі
подальшого
спостереження. Було
показано, що
у пацієнтів,
які отримують
терапію за
схемою TAC з
приводу раку
молочної
залози з метастазами
у лімфатичні
вузли,
протягом першого
року після
лікування
підвищується
ризик
розвитку ЗСН
(див. розділи
«Побічні реакції»
і
«Фармакологічні
властивості»).

Пацієнти
з
метастазами
в ≥4
лімфатичні
вузли. Оскільки
переваги, які
спостерігалися
у пацієнтів з
метастазами
у 4 і більше
лімфовузлів,
не були
статистично
значущими
для безрецидивної
виживаності
(БРВ) та
загальної виживаності
(ЗВ), у
остаточному
аналізі не
було повною
мірою
продемонстровано
позитивне
співвідношення
користь/ризик
схеми терапії
TAC у таких
пацієнтів
(див. розділ
«Фармакологічні
властивості»).

Пацієнти
літнього
віку.

Аналіз
даних з
безпеки у
пацієнтів
віком від 60
років, які
отримували
комбінацію
доцетаксел +
капецитабін,
показав
збільшення
випадків
побічних
явищ ступеня
вираженості
3-4, пов’язаних
із
лікуванням,
серйозних побічних
явищ,
пов’язаних
із
лікуванням,
та ранньої
відміни
препарату
через
побічні явища
порівняно з
пацієнтами
віком до 60 років.

Застереження
щодо
застосування
під час ад’ювантної
терапії раку
молочної
залози

Дані
про
застосування
доцетакселу
в комбінації
з
доксорубіцином
та
циклофосфамідом
особам
віком від 70
років відсутні.

Застереження
щодо
застосування
при кастраційно-резистентному
раку
передміхурової
залози

Із
333 пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел кожні
три тижні у
дослідженні
раку
передміхурової
залози, 209
пацієнтів
були віком
від 65 років, а 68
пацієнтів
були віком
від 75 років.
Серед пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел
кожні три
тижні,
пов’язані з
лікуванням
зміни у
нігтях у
пацієнтів
віком від 65 років
реєстрували
на ≥ 10 % частіше,
ніж у молодших
пацієнтів.
Зумовлені
лікуванням
випадки
підвищення
температури
тіла, діареї, відсутності
апетиту та
периферичних
набряків
виникали у
пацієнтів
віком від  75 років
на ≥ 10 % частіше,
ніж у
пацієнтів
віком до 65
років.

Застереження
щодо
застосування
при гормоночутливому
раку
передміхурової
залози

Із 545
пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел кожні
3 тижні в
дослідженні
гормоночутливого
раку
передміхурової
залози (STAMPEDE
[Системна
терапія прогресуючого
або метастатичного
раку
простати:
оцінка ефективності
лікарських
засобів]), 296
пацієнтів були
віком понад 65
років, а 48
пацієнтів
були віком
від 75 років. У
більшості
пацієнтів
віком понад 65
років у групі
застосування
доцетакселу
були
зареєстровані
реакція гіперчутливості,
нейтропенія,
анемія, затримка
рідини в
організмі,
задишка та
зміна нігтів
порівняно з
пацієнтами
віком до 65
років. Жодне
з цих
збільшень
частоти не
досягло 10 %
різниці
порівняно з
контрольною
групою. У
пацієнтів
віком від 75
років
порівняно з
молодшими
пацієнтами
нейтропенія,
анемія,
діарея,
задишка та
інфекція
верхніх дихальних
шляхів
реєструвалися
частіше (щонайменше
на 10 % частіше).

Застереження
щодо
застосування
при аденокарциномі
шлунка

Серед
300 пацієнтів (221
пацієнт у
частині
дослідження
в рамках ІІІ
фази і 79
пацієнтів у
частині
дослідження
в рамках ІІ
фази клінічного
вивчення
препарату),
які
отримували
доцетаксел у
комбінації з
цисплатином
і 5-фторурацилом
у
дослідженні
з вивчення
раку шлунка, 74
пацієнти
були віком
від 65 років, а 4
пацієнти –
віком від 75
років.
Частота виникнення
серйозних
побічних
ефектів у
пацієнтів
старшого
віку була
вищою, ніж у
молодших. У
пацієнтів
віком від 65
років на ≥ 10 %
частіше, ніж
у молодших
пацієнтів,
виникали такі
побічні
ефекти (усіх
ступенів вираженості):
в’ялість,
стоматит,
нейтропенічна
інфекція.

При
застосуванні
комбінації TCF
слід забезпечити
ретельний
нагляд за
пацієнтами
літнього
віку.

Застереження
щодо
допоміжних
речовин. Цей
лікарський
засіб
містить
етанол безводний,
кількість
якого становить
50 % загального
об’єму
концентрату,
тобто до 0,395 г (0,5
мл) на один
флакон; за
кількістю спирту
це
еквівалентно
10 мл пива або 4
мл вина.

Препарат
шкідливий
для
пацієнтів,
які страждають
на
алкоголізм.

Слід
враховувати
вміст спирту
у препараті у
разі
призначення
його
вагітним
жінкам або жінкам,
які годують
груддю, а
також дітям і
пацієнтам із
груп
високого
ризику,
наприклад
пацієнтам із
захворюваннями
печінки або
епілепсією.

Необхідно
брати до
уваги
можливий
вплив препарату
на
центральну
нервову систему.

Інструкції
щодо
застосування
та поводження
з препаратом
(особливі
запобіжні
заходи при
видаленні
невикористаних
лікарських
засобів або
їх відходів). Доцетаксел
Аккорд
належить до
антинеопластичних
препаратів і,
як і
будь-який
інший потенційно
токсичний
засіб,
вимагає
дотримання
заходів безпеки
при
поводженні з
ним та
приготуванні
розчинів із
препаратом
Доцетаксел
Аккорд. При
роботі з
препаратом
рекомендовано
використання
захисних
рукавичок.

Якщо
концентрат
препарату
Доцетаксел
Аккорд або
його розчин для
інфузій
потрапив на
шкіру,
потрібно негайно
та ретельно
змити його
водою з
милом, якщо
потрапив на
слизові
оболонки,
потрібно
негайно та
ретельно
змити його
водою.

Приготування
розчину для
внутрішньовенного
введення. Не
застосовуйте
інші
препарати
доцетакселу,
що містять 2
флакони
(концентрат
та
розчинник),
із цим
препаратом
(Доцетаксел Аккорд,
20 мг/мл
концентрату
для
приготування
розчину для
інфузій, що
містить лише
1 флакон).

Доцетаксел
Аккорд, 20 мг/мл
концентрату
для приготування
розчину для
інфузій, не
потребує
попереднього
розчинення і
готовий для
додавання до
розчину для
інфузій.

Один
флакон
призначений
для одного
використання,
його слід
використати
негайно після
відкриття. Якщо
препарат не
застосували
негайно, за тривалість
та умови його
зберігання
відповідає
користувач.

Для того, щоб
отримати
необхідну
для пацієнта
дозу, може
бути
потрібно
декілька
флаконів
препарату Доцетаксел
Аккорд,
концентрату
для приготування
розчину для
інфузій.
Дотримуючись
правил
асептики,
наберіть необхідну
кількість препарату
Доцетаксел
Аккорд,
концентрату
для приготування
розчину для
інфузій,
використовуючи
калібрований
шприц із
голкою розміру
21G.

У флаконі
з препаратом
Доцетаксел
Аккорд,
20 мг/мл,
концентрація
доцетакселу
становить 20
мг/мл.
Необхідну
кількість
препарату
Доцетаксел
Аккорд,
концентрату для приготування
розчину для
інфузій, слід
ввести в
пакет
об’ємом 250 мл
або флакон
для інфузій,
що містить 5 %
розчин
глюкози або 0,9 %
розчин (9 мг/мл)
натрію
хлориду для
ін’єкцій.

Якщо
пацієнту
потрібна
доза доцетакселу,
більша за 190 мг,
слід
використовувати
більший
об’єм
розчину для
інфузій, щоб
не перевищувати
концентрацію
доцетакселу  0,74 мг/мл.

Струсніть
пакет або
флакон із
розчином для
інфузій, щоб
їхній вміст
перемішався
із введеним
концентратом.

Приготований
розчин для
інфузій слід
використати
протягом 6
годин при
температурі
нижче 25 °C (у
тому числі із
врахуванням
години самої
інфузії). З
мікробіологічної
точки зору в
такому вигляді
лікарський
засіб
необхідно
використати
негайно. Якщо
препарат не
застосували
негайно, за
тривалість
та умови його
зберігання
відповідає
користувач.

Перед
застосуванням
розчин для
інфузій Доцетаксел
Аккорд, як і
усі
препарати,
призначені
для
парентерального
введення,
слід уважно
оглянути;
розчини, що
містять осад,
використовувати
не можна.

Невикористаний
препарат або
витратні матеріали
підлягають
знищенню у
встановленому
місцевими
нормами
порядку.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку/контрацепція
у чоловіків
та жінок.

Жінкам
репродуктивного
віку, які
приймають
доцетаксел,
слід рекомендувати
уникати
вагітності і
негайно
повідомити
лікаря у разі
настання
вагітності.

Протягом
всього
періоду
лікування
слід користуватися
ефективними
методами
контрацепції.

Вагітність.

Даних про
застосування
доцетакселу
вагітним
жінкам немає.
В експериментах
на тваринах
доцетаксел
виявляв ембріотоксичний
та
фетотоксичний
вплив; крім
того, у
пацюків
застосування
препарату
призвело до
зниження
фертильності.
Як і інші
цитотоксичні
лікарські
засоби, доцетаксел
у разі
застосування
вагітним
жінкам може
завдати
шкідливого
впливу на
плід. У
зв’язку з цим
доцетаксел
не можна
призначати
під час
вагітності, за винятком
випадків,
коли для
цього існує нагальна
потреба.

Період
годування
груддю.

Доцетаксел
є
ліпофільною
субстанцією,
але невідомо,
чи проникає
він у грудне
молоко. Отже,
враховуючи
ризик
розвитку побічних
ефектів у
немовлят, які
перебувають
на грудному
вигодовуванні,
протягом курсу
лікування
доцетакселом
слід припинити
годування
груддю.

Фертильність.

У
процесі доклінічних
досліджень
доцетаксел
чинив генотоксичну
дію і впливав
на
фертильність
дослідних
тварин-самців.
Таким чином,
чоловікам,
які
приймають
доцетаксел,
рекомендовано
застосовувати
належні засоби
контрацепції
під час
лікування і
впродовж 6
місяців
після його
припинення.
Їм слід
звернутися
за консультацією
щодо
консервування
сперми перед
початком
лікування.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Дослідження
впливу
доцетакселу
на здатність
керувати автотранспортом
та працювати
з механізмами
не
проводилися.

Вміст
алкоголю у
цьому
лікарському
засобі та
побічні
ефекти цього
препарату
можуть
порушувати
здатність
пацієнтів
керувати
автотранспортом
та працювати
з механізмами
(див. розділи
«Особливості
застосування»
та «Побічні
реакції»). У
зв’язку з цим
пацієнтів
слід
попередити
про можливий
вплив цього
препарату на
здатність
керувати
транспортними
засобами або
працювати зі
складними
механізмами і
рекомендувати
їм не
займатися
такими видами
діяльності,
якщо у них
під час
лікування
виникатимуть
зазначені
побічні
ефекти.

Спосіб
застосування
та дози.

Застосування
доцетакселу
повинно
обмежуватися
відділеннями,
що
спеціалізуються
на
цитотоксичній
хіміотерапії.
Доцетаксел
слід
застосовувати
виключно під
наглядом терапевта,
компетентного
у проведенні
протиракової
хіміотерапії.

Режим
дозування. При
лікуванні
раку
молочної
залози, недрібноклітинного
раку легень,
раку шлунка
та раку
голови та шиї
можна
застосовувати
(якщо не
протипоказано)
премедикацію
кортикостероїдами
для
перорального
застосування,
такими як дексаметазон
16 мг на добу
(наприклад, 8
мг 2 рази на
добу)
протягом 3
днів; першу
дозу приймають
за 1 день до
першого
введення
доцетакселу
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

При
лікуванні метастатичного
кастраційно-резистентного
раку
передміхурової
залози рекомендований
режим
премедикації
пероральним
дексаметазоном,
враховуючи
одночасне
застосування
преднізону
або преднізолону,
повинно
включати
прийом 8 мг
препарату за
12 годин, за 3
години та за 1
годину до
початку
першої
інфузії
доцетакселу
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

При
лікуванні
метастатичного
гормоночутливого
раку
передміхурової
залози рекомендований
режим
премедикації
пероральним
дексаметазоном,
незалежно
від одночасного
застосування
преднізону
або
преднізолону,
має включати
прийом 8 мг
препарату за
12 годин, за 3
години та за 1
годину до
інфузії
доцетакселу
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Для
зменшення
ризику
гематологічних
проявів
токсичності
доцетакселу
можна профілактично
застосовувати
гранулоцитарний
колонієстимулюючий
фактор (Г-КСФ).

Доцетаксел
вводять
інфузійно
протягом однієї
години кожні
3 тижні.

Рак
молочної
залози. Для
ад’ювантної
терапії
операбельного
раку
молочної
залози з
ураженням
лімфатичних
вузлів та без
нього рекомендована
доза
доцетакселу
становить 75 мг/м2,
яку вводять
через 1
годину після
застосування
доксорубіцину
(50 мг/м2) та
циклофосфаміду
(500 мг/м2) кожні 3
тижні, всього
6 циклів (див.
також підрозділ
«Корекція
дози під час
лікування»).

Для
лікування
пацієнток із
місцевопрогресуючим  або
метастатичним
раком
молочної
залози рекомендована
доза
доцетакселу
для монотерапії
становить 100
мг/м2. Як
терапію
першої лінії
доцетаксел 75
мг/м2
застосовують
у комбінації
з
доксорубіцином
(50 мг/м2).

У
комбінації з
трастузумабом
(що вводиться
щотижня)
доцетаксел
застосовують
у
рекомендованій
дозі 100 мг/м2
кожні 3 тижні.
В опорному
клінічному
дослідженні
доцетакселу
першу
інфузію
препарату
проводили
наступного
дня після
введення
першої дози
трастузумабу.
В подальшому дози
доцетакселу
призначалися
негайно після
завершення
інфузій
трастузумабу,
якщо щойно
введений
трастузумаб
добре переносився
хворим.
Особливості
дозування та
способу
застосування
трастузумабу
викладені в
«Загальній
характеристиці
лікарського
засобу»
трастузумабу.

У
комбінації з
капецитабіном
доцетаксел застосовують
у
рекомендованій
дозі 75 мг/м2
кожні 3 тижні;
капецитабін
при цьому
вводять у
дозі 1250 мг/м2 2
рази на добу
(не пізніше
ніж через 30 хв
після їди)
протягом 2
тижнів з
подальшою
1-тижневою
перервою.
Особливості
розрахунку
дози
капецитабіну
відповідно
до площі
поверхні
тіла викладені
в «Загальній
характеристиці
лікарського
засобу»
капецитабіну.

Недрібноклітинний
рак легень. При
лікуванні
пацієнтів з
недрібноклітинним
раком легень,
які раніше не
отримували
хіміотерапію,
рекомендовано
застосування
доцетакселу
в дозі 75 мг/м2,
одразу після
чого вводять
цисплатин 75
мг/м2
протягом 30-60 хв.
Для
лікування
пацієнтів,
для яких
раніше
хіміотерапія
препаратами
на основі
платини
виявилася
неефективною,
рекомендовано
монотерапію
доцетакселом
у дозі 75 мг/м2.

Рак
простати.

Метастатичний
кастраційно-резистентний
рак
передміхурової
залози

Рекомендована
доза
доцетакселу
становить 75
мг/м2. При
цьому
безперервним
курсом
призначається
також
преднізон
або
преднізолон 5
мг 2 рази на
добу
перорально
(див. розділ
«Фармакодинаміка»).

Метастатичний
гормоночутливий
рак передміхурової
залози

Рекомендована
доза
доцетакселу
становить 75
мг/м2 кожні 3
тижні
протягом 6
циклів.
Преднізон або
преднізолон
можуть
прийматися
безперервно
по 5 мг
перорально 2
рази на добу.

Аденокарцинома
шлунка.
Рекомендована
доза
доцетакселу
становить 75
мг/м2, яку
вводять
інфузійно
протягом 1
години, одразу
після чого
призначають
цисплатин 75 мг/м2
інфузійно
протягом 1-3
годин (обидва
препарати
застосовують
лише в 1-й день
циклу);
негайно
після закінчення
введення
цисплатину
починають інфузію
5-фторурацилу
(750 мг/м2/добу),
яку
продовжують
безперервно 5
діб. Цей цикл
повторюється
кожні 3 тижні.
При цьому
пацієнти
повинні
отримувати
премедикацію
антиеметичними
препаратами
та
відповідну
гідратацію
(отримувати
достатньо
рідини) на
тлі введення
цисплатину.
Для
зменшення
ризику гематологічних
проявів
токсичності
хіміотерапії
потрібно
профілактично
застосовувати
Г-КСФ (див.
також
підрозділ
«Корекція
дози під час
лікування»).

Рак
голови та
шиї.
Пацієнти
повинні
отримувати
премедикацію
антиеметичними
препаратами
та відповідну
гідратацію
(до та після
введення
цисплатину).
Для
зменшення
ризику
гематологічних
проявів
токсичності
хіміотерапії
можна
профілактично
застосовувати
Г-КСФ. Всі
пацієнти, які
брали участь
у клінічних
дослідженнях
TAX 323 і TAX 324 у складі
груп, яким
призначали
доцетаксел,
отримували
антибіотики
з метою
профілактики.

-
Індукційна
хіміотерапія,
після якої
призначають
променеву
терапію
(згідно з даними
дослідження
TAX 323). Для
індукційної
хіміотерапії
неоперабельної
місцевопрогресуючої
сквамозноклітинної
карциноми голови
та шиї (СККГШ)
рекомендована
доза доцетакселу
становить 75
мг/м2, яку
вводять
інфузійно
протягом 1 години,
одразу після
чого в 1-й день
циклу
призначають
цисплатин 75
мг/м2
інфузійно
протягом 1-3
годин;
негайно
після закінчення
введення
цисплатину
починають
інфузію 5- фторурацилу
(750 мг/м2/добу),
яка
продовжується
безперервно 5
діб. У такому
режимі ці
препарати
призначають кожні
3 тижні
протягом 4
циклів. Після
хіміотерапії
пацієнти
повинні
отримувати
променеву терапію.

-
Індукційна
хіміотерапія,
після якої
призначають
хіміорадіотерапію
(згідно з
даними
дослідження
TAX 324). Для
індукційної
хіміотерапії
місцевопрогресуючої
СККГШ (технічно
нерезектабельної,
з низькою
імовірністю
проведення
хірургічного
лікування
або
необхідністю
застосування
органозберігаючого
підходу)
рекомендована
доза доцетакселу
становить 75
мг/м2, яку
вводять
інфузійно
протягом 1
години, одразу
після чого в
1-й день циклу
призначають
цисплатин 100
мг/м2
інфузійно
протягом 0,5-3
годин;
негайно
після
закінчення
введення
цисплатину
починають  інфузію
5-фторурацилу
(1000 мг/м2/добу),
яка
продовжується
безперервно 4
доби. В
такому
режимі ці
препарати
призначають кожні
3 тижні
протягом 5
циклів. Після
хіміотерапії
пацієнти
повинні
отримувати
хіміорадіотерапію.

Особливості
корекції доз
цисплатину
та 5-фторурацилу
викладені у
відповідних
«Загальних
характеристиках
лікарського
засобу».

Корекція
дози під час
лікування.

Загальні
принципи. Доцетаксел
слід
застосовувати
за умови, що
кількість
нейтрофілів
становить ≥1500
клітин/мм3.
Якщо на тлі
терапії
доцетакселом
розвивається
фебрильна
нейтропенія
або кількість
нейтрофілів
становить <500
клітин/мм3
протягом
більше
одного тижня,
або
виникають
гострі тяжкі
чи поступово
наростають
кумулятивні
реакції з
боку шкіри,
або значно
виражена
периферійна
нейропатія,
дозу
доцетакселу
слід
зменшити зі 100
до 75 мг/м2
і/або з 75 до 60
мг/м2. Якщо
подібні
реакції
спостерігаються
і на тлі прийому
дози 60 мг/м2,
препарат
слід
відмінити.

Ад’ювантна
терапія раку
молочної
залози. Для
пацієнтів,
які
отримують
ад’ювантну терапію
доцетакселом,
доксорубіцином
і циклофосфамідом
(схема TAC), слід
зважити
доцільність
первинної
профілактики
за допомогою
Г-КСФ.
Пацієнтам, у
яких
розвивається
фебрильна
нейтропенія
та/або
нейтропенічна
інфекція,
слід
зменшити
дозу
доцетакселу
до 60 мг/м2 у
всіх
подальших
циклах
лікування
(див. розділи
«Особливості
застосування»
і «Побічні
реакції»).
Пацієнтам, у
яких
розвинувся
стоматит ІІІ
або Ⅳ ступеня
вираженості,
необхідно
зменшити дозу
доцетакселу
до 60 мг/м².

У
комбінації з
цисплатином. Для
пацієнтів, у
яких під час
попереднього
курсу на тлі
прийому
доцетакселу
в дозі 75 мг/м2
у комбінації
з
цисплатином
пік зниження
рівня
лейкоцитів
був <25 000
клітин/мм3,
для
пацієнтів, у
яких на тлі
прийому
доцетакселу
розвинулася
фебрильна
нейтропенія,
а також для
пацієнтів, у
яких виникли
серйозні
негематологічні
прояви
токсичності
препарату,
слід у
наступних
курсах зменшити
дозу доцетакселу
до 65 мг/м2.
Особливості
корекції
дози
цисплатину
викладені в
«Загальній
характеристиці
лікарського
засобу»
цисплатину.

У
комбінації з
капецитабіном.
Особливості
корекції
дози
капецитабіну
викладені в
«Загальній
характеристиці
лікарського
засобу» капецитабіну.

-  Пацієнтам,
у яких вперше
виникли
прояви токсичності  II
ступеня, що
зберігаються
і на той час,
коли повинно
проводитися
наступне
введення
доцетакселу/капецитабіну,
лікування
слід
перервати,
поки прояви
токсичності
не знизяться
до 0-I ступеня, а
потім
поновити із
застосуванням
100 % початкової
дози
препаратів.

-  Пацієнтам,
у яких у
будь-який час
у процесі циклу
лікування
вдруге
виникли
прояви токсичності  II
ступеня або
вперше виникли
прояви
токсичності
III ступеня,
терапію слід
перервати,
поки прояви
токсичності
не знизяться
до 0-I ступеня, а
потім
поновити,
застосовуючи
доцетаксел у
дозі 55 мг/м2.

-  У
разі
наступної
появи
токсичних
явищ або якщо
виникли
прояви
токсичності
IV ступеня,
лікування
доцетакселом
слід відмінити.

Особливості
корекції
дози
трастузумабу
викладені в
«Загальній
характеристиці
лікарського
засобу»
трастузумабу.

У
комбінації з
цисплатином
та
5-фторурацилом.
У разі, якщо у
пацієнта
розвивається
епізод
фебрильної
нейтропенії,
тривалої
нейтропенії
або інфекції
на тлі
нейтропенії,
незважаючи
на прийом
Г-КСФ, дозу
доцетакселу слід
зменшити із 75
до 60 мг/м2.
Якщо і в
подальшому
розвиваються
епізоди ускладненої
нейтропенії,
дозу
препарату знижують
із 60 до 45 мг/м2. У
разі якщо у
пацієнта
розвивається
епізод
тромбоцитопенії
IV ступеня тяжкості,
дозу
доцетакселу
слід
зменшити із 75
до 60 мг/м2. Не
можна
повторювати
курс терапії
в наступних
циклах, поки
вміст
нейтрофілів
у крові не
повернеться
до рівня   >1500
клітин/мм3,
тромбоцитів
– до рівня >100 000
клітин/мм3.
Якщо прояви
токсичності зберігаються
і після цих
заходів,
необхідно
відмінити
терапію
доцетакселом
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Таблиця
1

Рекомендовані
заходи щодо
корекції
дози хіміопрепаратів
у пацієнтів,
які приймають
комбінацію
доцетакселу,
цисплатину
та 5-фторурацилу

Прояви
токсичності

Корекція
доз

Діарея
ІІІ ступеня
тяжкості

Перший
епізод:
знизити
дозу
5-фторурацилу
на 20 %.

Другий
епізод:
знизити
дозу
доцетакселу
на 20 %.

Діарея ІV
ступеня
тяжкості

Перший
епізод:
знизити
дози доцетакселу  та

5-фторурацилу
на 20 %.

Другий
епізод:
відмінити
терапію.

Стоматит
або інші
запальні
процеси
слизових
оболонок  ІІІ
ступеня
тяжкості

Перший
епізод:
знизити
дозу
5-фторурацилу
на 20 %.

Другий
епізод:
відмінити
5-фторурацил
на всі
наступні
цикли
лікування.

Третій
епізод:
знизити
дозу
доцетакселу
на 20 %.

Стоматит
або інші
запальні
процеси
слизових
оболонок  ІV
ступеня
тяжкості

Перший
епізод:
відмінити
5-фторурацил
на всі
наступні
цикли
лікування.

Другий
епізод:
знизити
дозу
доцетакселу
на 20 %.

Особливості
корекції доз
цисплатину
та
5-фторурацилу
викладені у відповідних
«Загальних
характеристиках
лікарського
засобу».

В
опорному
клінічному
дослідженні
доцетакселу
пацієнтам, у
яких на тлі
терапії СККГШ
розвивалася
ускладнена
нейтропенія
(у тому числі
тривала
нейтропенія,
фебрильна
нейтропенія
або
інфекційні
захворювання),
було
рекомендовано
застосовувати
профілактично
Г-КСФ
(наприклад,
із 6-ї по 15-у добу
циклу) в усіх
наступних
циклах хіміотерапії.

Особливі
групи
пацієнтів.

Пацієнти
із
порушеннями
функції
печінки. Згідно
з даними
вивчення
фармакокінетики
доцетакселу
в умовах
монотерапії
цим препаратом
у дозі 100 мг/м2,
для
пацієнтів із
підвищеними
рівнями трансаміназ
(АЛТ і/або АСТ)
більше ніж у 1,5
раза порівняно
з ВМН, а також
лужної
фосфатази –
більше ніж у 2,5
раза порівняно
з ВМН,
рекомендована
доза доцетакселу
становить 75
мг/м2. Для
пацієнтів, у
яких
спостерігається
підвищення
сироваткового
рівня
білірубіну (>ВМН)
і/або АЛТ і
АСТ більше
ніж у 3,5 раза
порівняно з
ВМН, що
супроводжується
підвищенням рівня
лужної фосфатази
більше ніж у 6
разів
порівняно з
ВМН, зменшення
дози не
рекомендується,
але доцетаксел
взагалі не
слід
застосовувати,
якщо немає
нагальної
потреби.

У
базовому
клінічному
дослідженні
доцетакселу
в комбінації
з
цисплатином і
5- фторурацилом
у хворих з
аденокарциномою
шлунка серед
критеріїв виключення
з
дослідження
були
підвищені рівні
АЛТ і/або АСТ
більше ніж у 1,5
раза порівняно
з ВМН, лужної
фосфатази –
більше ніж у 2,5 раза
порівняно з
ВМН,
білірубіну –
більше ВМН;
відповідно,
для таких
пацієнтів зменшення
дози
доцетакселу
не може бути
рекомендоване.
Препарат
взагалі не
слід застосовувати
цій
категорії
хворих, якщо
немає
нагальної
потреби.

Даних про
застосування
доцетакселу
у комбінованій
терапії при
інших
показаннях
хворим із
порушеннями
функції печінки
немає.

Пацієнти
літнього
віку. Згідно
з даними
популяційного
фармакокінетичного
аналізу,
особливих
вказівок щодо
застосування
препарату
пацієнтам
літнього
віку немає.

При
комбінованому
застосуванні
доцетакселу  з
капецитабіном
пацієнтам віком
від 60 років
рекомендовано
зменшити
початкову дозу
капецитабіну
до 75 % (див.
«Загальну
характеристику
лікарського
засобу»
капецитабіну).

Спосіб
застосування.

Застереження
щодо
приготування
та застосування
лікарського
засобу
Доцетаксел Аккорд
наведені в
розділі «Особливості
застосування»
(у підрозділі
Інструкції
щодо
застосування
та поводження
з препаратом
(особливі
запобіжні
заходи при
видаленні
невикористаних
лікарських
засобів або
їх відходів)).

Діти.

Доцетаксел
Аккорд не
рекомендований
для застосування
дітям через
обмежену
кількість
доказових
даних щодо
безпеки і/або
ефективності
застосування
препарату
для цієї
категорії
хворих.

Результати
досліджень
щодо
ефективності
та безпеки
застосування
препарату
Доцетаксел
Аккорд для
лікування
дітей не отримані.

Безпека
та
ефективність
застосування
препарату Доцетаксел
Аккорд для
лікування
карциноми
носоглотки у
дітей віком
від 1 місяця
до 18 років
дотепер не
встановлені.

Немає
значущих
доказових
даних про
застосування
препарату
дітям для
лікування раку
молочної
залози, недрібноклітинного
раку легень,
раку передміхурової
залози,
карциноми
шлунка, а також
раку голови
та шиї, за
винятком
низькодиференційованої
карциноми
носоглотки ІІ
і ІІІ типів.

Передозування.

Існує
кілька
повідомлень
про випадки
передозування
препарату. Специфічний
антидот
доцетакселу
дотепер
невідомий. У
разі
передозування
препарату
необхідно
госпіталізувати
пацієнта у
спеціалізоване
відділення
та проводити
ретельний
моніторинг
життєвих
функцій. При
передозуванні
слід
очікувати на
посилення
побічних
ефектів
препарату.
Насамперед
передбачається
розвиток
таких
розладів, як
пригнічення функції
кісткового
мозку,
периферичні
нейротоксичні
порушення та
запалення
слизових
оболонок. Після
встановлення
факту
передозування
потрібно
якнайшвидше
ввести
пацієнту
терапевтичні
дози Г-КСФ.
Якщо є
необхідність,
вживають
інших
необхідних
симптоматичних
заходів.

Побічні
реакції.

Зведені
дані профілю
безпеки
препарату для
всіх
показань. Дані про
побічні
реакції, які
було розцінено
як імовірно
пов’язані із
застосуванням
доцетакселу,
були
отримані з
досліджень за
участю таких
пацієнтів:

-
1312
та 121 пацієнт,
які
отримували
доцетаксел у
формі
монотерапії
у дозах 100 мг/м²
та 75 мг/м²
відповідно;

-
258
пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел у
комбінації з
доксорубіцином;

-
406
пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел у
комбінації з
цисплатином;

-
92
пацієнти, які
отримували
доцетаксел у комбінації
з
трастузумабом;

-
255
пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел у
комбінації з
капецитабіном;

-
332
пацієнти (TAX 327),
які
отримували
доцетаксел у
комбінації з преднізоном
або
преднізолоном
(наведені клінічно
значущі
побічні
реакції,
пов’язані з
лікуванням);

-
1276
пацієнтів (744 і
532 пацієнти у
дослідженнях
TAX 316 та GEICAM 9805
відповідно),
які
отримували
доцетаксел у
комбінації з
доксорубіцином
та циклофосфамідом
(наведено
клінічно
значущі побічні
реакції,
пов’язані з
лікуванням);

-
300
пацієнтів з
аденокарциномою
шлунка (221
пацієнт із
частини дослідження
у рамках III
фази і 79
пацієнтів із частини
дослідження
у рамках II
фази клінічного
вивчення
препарату),
які
отримували доцетаксел
у комбінації
з
цисплатином
та 5-фторурацилом
(наведено
клінічно
значущі
побічні
реакції,
пов’язані з
лікуванням);

-
174
та 251 пацієнт
із раком
голови та
шиї, які отримували
доцетаксел у
комбінації з
цисплатином
та
5-фторурацилом
(наведено
клінічно значущі
побічні
реакції,
пов’язані з
лікуванням).

-
545
пацієнтів
[дослідження
STAMPEDE], які
отримували
доцетаксел у
комбінації з
преднізоном
або
преднізолоном
та АДТ.

Ці
реакції були
описані з
використанням
Загальних
критеріїв
токсичності
Національного
онкологічного
інституту
Канади [National Cancer Institute, NCI]
(ступінь 3 = G3; ступінь
вираженості
3-4 = G3/4; ступінь
вираженості 4
= G4), Символів
кодування
для словника
термінів
побічних
реакцій (COSTART) і
термінів
Медичного
словника
нормативно-правової
діяльності
(MedDRA).

Частота
розвитку
побічних
ефектів
визначалася
таким чином:
дуже часто (>1/10),
часто (>1/100 та <1/10),
нечасто (>1/1000 та
<1/100), рідко (>1/10 000 та
<1/1000), дуже
рідко
(<1/10 000), частота невідома
(не можна
оцінити за
доступними даними).

У
складі
кожної групи
побічні
ефекти представлені
в порядку
зменшення
серйозності.

Найчастіші
побічні
реакції, що
виникали на
тлі
монотерапії
доцетакселом:
нейтропенія
(має
оборотний та
некумулятивний
характер; в
середньому
пік зниження
кількості нейтрофілів
у крові
спостерігається
на 7-у добу;
середня
тривалість
тяжкої нейтропенії
(<500 клітин/мм3)
у середньому
становить 7
днів), анемія,
алопеція,
нудота,
блювання,
стоматит,
діарея, астенія.
Вираженість
побічних
явищ, обумовлених
застосуванням
доцетакселу,
може зростати
при
комбінуванні
препарату з
іншими
засобами для
хіміотерапії.

При
застосуванні
комбінації
доцетакселу
з
трастузумабом
побічні
ефекти
(будь-якого
ступеня)
спостерігалися
у ≥10 %
пацієнтів. Порівняно
з
монотерапією
доцетакселом,
така
комбінація
збільшувала
частоту серйозних
побічних
ефектів (40
проти 31 %) та
частоту
побічних
ефектів IV
ступеня (34 проти
23 %).

Найбільш
часті (≥5 %)
побічні
ефекти
комбінації
доцетакселу
з
капецитабіном,
що спостерігалися
у клінічному
дослідженні
III фази у
пацієнток з
раком
молочної
залози, для
яких
попередня
терапія
антрациклінами
виявилася
неефективною,
представлені
в «Загальній
характеристиці
лікарського
засобу»
капецитабіну.

Для
комбінації з
АДТ та з
преднізоном
або преднізолоном
(дослідження
STAMPEDE)
представлено
побічні
явища, що
виникають
протягом 6
циклів
лікування доцетакселом
та
реєструються
щонайменше на
2 % частіше в
групі
лікування
доцетакселом
порівняно з
контрольною
групою, з
використанням
шкали
оцінювання CTCAE
(Загальні критерії
термінології для
класифікації побічних реакцій).

При
застосуванні
доцетакселу
найчастіше
спостерігалися
нижчезазначені
побічні
реакції.

З боку
імунної
системи.
Реакції
гіперчутливості
зазвичай
розвивалися
протягом
декількох
хвилин після
початку
інфузії
доцетакселу
і за ступенем
тяжкості
коливалися
від легких до
помірних.
Найчастіше
повідомляли
про такі
симптоми, як
почервоніння
шкіри,
висипання (зі
свербежем
шкіри або без
нього),
відчуття
стиснення у
грудях, біль
у спині,
задишка,
гарячка або
озноб. Тяжкі побічні
реакції
проявлялися
у вигляді артеріальної
гіпотензії
і/або
бронхоспазму
або
генералізованого
висипання/еритеми
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

З боку
нервової
системи.
Розвиток
тяжких
периферійних
нейротоксичних
реакцій
вимагає
зменшення
дози препарату
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози» і
«Побічні
реакції»). Прояви
нейросенсорних
реакцій
легкого та
помірного
ступенів
включали
парестезію,
дизестезію
або больові
відчуття, в
тому числі
відчуття
печіння.
Нейромоторні
реакції
проявлялися
загальною
слабкістю.

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини.
Спостерігалися
зворотні
реакції з
боку шкіри,
які за
тяжкістю зазвичай
були легкими
або
помірними. Ці
реакції
проявлялися
висипанням, у
тому числі
локалізованим
на стопах та
кистях рук
(включаючи
тяжкий
долонно-підошовний
синдром), а
також на
руках,
обличчі або
грудній клітці,
яке часто
супроводжувалося
свербежем. Найчастіше
висипання
з’являлося
протягом
тижня після
інфузії
доцетакселу.
Рідше зустрічалися
тяжкі прояви,
наприклад
висипання з
подальшою
десквамацією
епітелію, що
іноді
обумовлювало
необхідність
переривання
лікування
або повної
відміни
доцетакселу
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози» і «Особливості
застосування»).
Серйозні
ураження
нігтів
проявлялися
гіпо- або
гіперпігментацією,
а в деяких
випадках –
болем та оніхолізисом.

Загальні
порушення та
місцеві реакції.
Реакції у
місці
введення
препарату
були переважно
легкими та
проявлялися
гіперпігментацією,
запаленням,
почервонінням
або сухістю
шкіри,
флебітом або
крововиливами
та набряком
вени, через
яку
проводилася інфузія
препарату.

Випадки
затримки
рідини в організмі
включали
такі явища,
як периферичні
набряки,
рідше –
плевральний
або перикардіальний
випіт, асцит
та
збільшення
маси тіла.
Периферичні
набряки
найчастіше
починалися з
нижніх
кінцівок та
могли ставати
генералізованими,
обумовлюючи
зростання
загальної
маси тіла на 3
кг і більше.
Затримка
рідини має
кумулятивний
характер і
щодо частоти розвитку
цього
побічного
явища, і щодо
ступеня його
вираженості
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Таблиця
2

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів
із раком
молочної
залози при
застосуванні
доцетакселу
як
монотерапії
у дозі 100 мг/м²

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Нечасто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання
(G3/4: 5,7 %, у тому
числі сепсис
і пневмонія, летальні
– у 1,7 %
випадків)

Інфекції,
асоційовані
з
нейтропенією
G4

(G3/4: 4,6 %)

З боку крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія
(G4: 76,4 %);

анемія (G3/4: 8.9 %);

фебрильна
нейтропенія

Тромбоцитопенія

(G4: 0,2 %)

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості
(G3/4: 5,3 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

З боку
нервової
системи

Периферична
сенсорна
нейропатія (G3:
4,1 %);

периферична
моторна
нейропатія (G3/4:
4 %);

дисгевзія
(тяжка: 0,07 %)

З боку серця

Аритмія (G3/4: 0,7 %)

Серцева
недостатність

З боку судин

Артеріальна
гіпотензія;

артеріальна
гіпертензія;

геморагічні
ускладнення

З боку
респіраторної
системи,
грудної клітки
та
середостіння

Задишка
(тяжка: 2,7 %)

З боку
травної
системи

Стоматит (G3/4: 5,3 %);

діарея (G3/4: 4 %);

нудота (G3/4: 4 %);

блювання (G3/4: 3 %)

Запор
(тяжкий: 0,2 %);

біль у
животі

(тяжкий: 1 %);

шлунково-кишкова
кровотеча
(тяжка: 0,3 %)

Езофагіт

(тяжкий: 0,4 %)

З боку шкіри
та
підшкірної
клітковини

Алопеція;

шкірні
реакції

(G3/4: 5,9 %);

ураження
нігтів

(тяжкі: 2,6 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини

Міалгія
(тяжка: 1,4 %)

Артралгія

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Затримка
рідини в
організмі
(тяжка: 6,5 %);

астенія
(тяжка: 11,2 %);

біль

Місцеві реакції
після
введення
препарату;

некардіальний
біль у
грудях
(тяжкий: 0,4 %)

Результати
досліджень

G3/4
Підвищений
рівень
білірубіну
крові (<5 %);

G3/4
підвищений
рівень
лужної
фосфатази (<4 %);

G3/4
підвищений
рівень АСТ (<3 %);

G3/4 підвищений
рівень АЛТ (<2 %)

Опис
окремих
побічних
реакцій,
зареєстрованих
у пацієнтів
із раком
молочної
залози при
застосуванні
доцетакселу
100 мг/м2 як
монотерапії.

З
боку крові та
лімфатичної
системи. Рідко:
кровотечі
або
крововиливи
на тлі тромбоцитопенії
ІІІ/ІV ступеня.

З боку
нервової
системи. Відомі
дані щодо
оборотності
процесу ураження
нервової
системи у 35,3 %
пацієнтів, у
яких воно
розвинулося
після
монотерапії
доцетакселом
у дозі 100 мг/м2.
Ці розлади
спонтанно
зникли
протягом 3
місяців.

З боку
шкіри та підшкірної
клітковини. Дуже рідко:
відомий один
випадок
розвитку необоротної
алопеції в
кінці
дослідження.
73 % реакцій з
боку шкіри
були
оборотними і
зникали
протягом 21-ї
доби.

Загальні
порушення та
місцеві
реакції. Середня
кумулятивна
доза до
відміни препарату
становила
більше ніж 1000
мг/м2, а
середній час
до
оборотного
розвитку затримки
рідини в
організмі – 16,4
тижня (від 0 до 42
тижнів).
Розвиток
затримки
рідини
середнього
та тяжкого
ступенів
спостерігався
пізніше у
пацієнтів,
які отримали
премедикацію
(середня
кумулятивна
доза – 818,9 мг/м2),
порівняно із
пацієнтами,
яким
премедикація
не
проводилася
(середня
кумулятивна
доза –
489,7 мг/м2),
однак
повідомляли
про декілька
випадків появи
цього
побічного
явища під час
ранніх
курсів
терапії.

Таблиця
3

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів з
недрібноклітинним
раком легень
при застосуванні
доцетакселу
як
монотерапії
у дозі 75 мг/м²

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання
(G3/4: 5 %)

З боку
крові та
лімфатичної
системи

Нейтропенія
(G4: 54,2 %);

анемія (G3/4: 10,8 %);
тромбоцитопенія
(G4: 1,7 %)

Фебрильна
нейтропенія

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості
(тяжких
не було)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

З боку
нервової
системи

Периферична
сенсорна
нейропатія (G3/4:
0,8 %)

Периферична
моторна
нейропатія (G3/4:
2,5 %)

З боку
серця

Аритмія (тяжких не
було)

З боку
судин

Артеріальна
гіпотензія

З боку
травної
системи

Нудота (G3/4: 3,3 %);

стоматит (G3/4: 1,7 %);

блювання (G3/4: 0,8 %);

діарея (G3/4: 1,7 %)

Запор

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

Алопеція;

шкірні
реакції (G3/4: 0,8 %)

Ураження
нігтів
(тяжкі:

0,8 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини

Міалгія

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Астенія
(тяжка: 12,4 %);

затримка
рідини в
організмі
(тяжка: 0,8 %); біль

Результати
досліджень

G3/4
Підвищений
рівень
білірубіну
крові (<2 %)

Таблиця
4

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів
із раком
молочної
залози при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м2
у комбінації
з
доксорубіцином

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Нечасто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання

(G3/4: 7,8 %)

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія

(G4: 91,7 %); анемія (G3/4: 9,4 %);

фебрильна
нейтропенія;

тромбоцитопенія

(G4: 0,8 %)

Розлади з
боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості
(G3/4: 1,2 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

З боку
нервової
системи

Периферична
сенсорна
нейропатія (G3:
0,4 %)

Периферична
моторна
нейропатія

(G3/4: 0,4 %)

З боку  серця

Серцева
недостатність;

аритмія
(тяжких не
було)

З боку  судин

Артеріальна
гіпотензія

З боку
травної
системи

Нудота (G3/4: 5 %);

стоматит (G3/4: 7,8 %);

діарея (G3/4: 6,2 %);

блювання (G3/4: 5 %);

запор

З боку  шкіри
та
підшкірної
клітковини

Алопеція;
ураження
нігтів

(тяжкі: 0,4 %);

шкірні
реакції
(тяжких не
було)

З боку
опорно-рухового
апарату та сполучної
тканини

Міалгія

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Астенія
(тяжка: 8,1 %);
затримка
рідини в
організмі
(тяжка: 1,2 %); біль

Місцеві
реакції
після
введення
препарату

Результати
досліджень

G3/4
Підвищений
рівень
білірубіну
крові (<2,5 %);

G3/4
підвищений
рівень
лужної
фосфатази

(<2,5 %)

G3/4
Підвищений
рівень АСТ (<1 %);

G3/4
підвищений
рівень АЛТ (<1 %)

Таблиця
5

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів з
недрібноклітинним
раком легень
при застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м²
у комбінації
з
цисплатином

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Нечасто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання

(G3/4: 5,7 %)

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія

(G4: 51,5 %);

анемія (G3/4: 6,9 %);

тромбоцитопенія

(G4: 0,5 %)

Фебрильна
нейтропенія

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості
(G3/4: 2,5 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

З боку
нервової
системи

Периферична
сенсорна
нейропатія (G3:
3,7 %);

периферична
моторна
нейропатія (G3/4:
2 %)

З боку  серця

Аритмія

(G3/4: 0,7 %)

Серцева
недостатність

З боку  судин

Артеріальна
гіпотензія

(G3/4: 0,7 %)

З боку
травної
системи

Нудота (G3/4:

9,6 %);

блювання (G3/4:

7,6 %);

діарея (G3/4: 6,4 %);

стоматит (G3/4: 2 %)

Запор

З боку  шкіри
та підшкірної
клітковини

Алопеція;
ураження
нігтів
(тяжкі: 0,7 %);

шкірні
реакції

(G3/4: 0,2 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та сполучної
тканини

Міалгія
(тяжка:

0,5 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Астенія
(тяжка:

9,9 %);
затримка
рідини в
організмі
(тяжка: 0,7 %);

гарячка (G3/4: 1,2 %)

Місцеві
реакції
після
введення
препарату;

біль

Результати
досліджень

G3/4
Підвищений
рівень
білірубіну
крові (2,1 %);

G3/4  підвищений
рівень AЛТ (1,3 %)

G3/4
Підвищений
рівень АСТ (0,5 %);

G3/4 підвищений
рівень
лужної
фосфатази (0,3 %)

Таблиця
6

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів з
раком
молочної
залози при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 100 мг/м²
у комбінації
з
трастузумабом

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже часто

Часто

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія
(G3/4: 32 %);

фебрильна
нейтропенія
(у тому числі
нейтропенія,
асоційована
з гарячкою і
прийомом антибіотиків)
або
нейтропенічний
сепсис

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

З боку
психіки

Безсоння

З боку
нервової
системи

Парестезія;
головний
біль;
дисгевзія;
гіпестезія

З боку  серця

Серцева
недостатність

З боку
органів
зору

Підвищена
сльозоточивість;

кон’юнктивіт

З боку
судин

Лімфоедема

З боку
респіраторної
системи,
органів грудної
клітки та
середостіння

Носові
кровотечі;
фаринголарингеальний
біль;
назофарингіт;
задишка;

кашель;
ринорея

З боку
травної
системи

Нудота;
діарея;
блювання;
запор;
стоматит; диспепсія;
біль у
животі

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

Алопеція;
еритема; висипання;
ураження
нігтів

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини

Міалгія;
артралгія;
біль у
кінцівках;
біль у
кістках;
біль у спині

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Астенія;
периферичні
набряки;
гарячка; підвищена
втомлюваність;
запалення
слизових
оболонок;
біль; гостре
респіраторне
захворювання;
біль у
грудях; озноб

Летаргія

Результати
досліджень

Збільшення
маси тіла

Опис
окремих
побічних
реакцій,
зареєстрованих
у пацієнтів
із раком
молочної
залози при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 100 мг/м² у
комбінації з
трастузумабом.

З
боку
крові та
лімфатичної
системи. Дуже
часто:
гематологічна
токсичність
комбінованої
терапії
трастузумабом
та доцетакселом
зростала
порівняно з
монотерапією
доцетакселом
(32 % випадків
розвитку нейтропенії
ІІІ/ІV
ступеня
проти 22 %, якщо
використовувати
критерії NCI-CTC [National
Cancer Institute – Common Toxicity Criteria;
Загальноприйняті
критерії
токсичності
Національного
інституту
раку США]).
Слід
звернути
увагу, що
частота розвитку
цього
побічного
явища у даної
категорії
пацієнтів
може бути недооціненою,
оскільки
навіть при
монотерапії
доцетакселом
у дозі 100 мг/м2
нейтропенія,
згідно з
існуючими
даними, виникає
у 97 % пацієнтів,
при цьому у 76 % –
ІV ступеня
(відповідно
до пікового
зниження рівня
нейтрофілів
у крові).
Частота
розвитку
фебрильної нейтропенії
або
нейтропенічного
сепсису
також
зростає у
пацієнтів,
які
приймають комбінацію
герцептину
та
доцетакселу
(23 % проти 17 %
порівняно з
пацієнтами,
які застосовують
доцетаксел
як
монотерапію).

З боку
серця. Симптомна
серцева
недостатність
була виявлена
у 2,2 % пацієнтів,
які приймали комбінацію
трастузумабу
та
доцетакселу, порівняно
з 0 % випадків
цього
побічного
явища у
пацієнтів,
які
знаходилися
на монотерапії.
У групі
дослідження,
в якій
призначали комбінацію
доцетакселу
та
трастузумабу,
64 % пацієнтів у
попередніх
курсах
лікування отримували
антрацикліни
як
ад’ювантну терапію,
тоді
як у групі,
якій призначали
монотерапію
доцетакселом,
антрацикліни
отримували 55 %
пацієнтів.

Таблиця
7

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів
із раком молочної
залози при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м²
у комбінації
з
капецитабіном

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Кандидоз
слизової
оболонки порожнини
рота (G3/4: <1 %)

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія
(G3/4: 63 %); анемія (G3/4: 10 %)

Тромбоцитопенія
(G3/4: 3 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія (G3/4: 1
%);

зниження
апетиту

Зневоднення
(G3/4: 2 %)

З боку
нервової
системи

Дисгевзія (G3/4:
<1 %);

парестезія (G3/4:
<1 %)

Запаморочення;

головний
біль (G3/4: <1 %);

периферична
нейропатія

З боку
органів
зору

Підвищена
сльозоточивість

З боку
респіраторної
системи,
грудної
клітки та
середостіння

Фаринголарингеальний
біль (G3/4: 2 %)

Задишка (G3/4: 1 %);

кашель (G3/4: <1 %);

носові
кровотечі (G3/4:

<1 %)

З боку
травної
системи

Стоматит (G3/4: 18 %);

діарея (G3/4: 14 %);

нудота (G3/4: 6 %);

блювання (G3/4: 4 %);

запор (G3/4: 1 %);

біль у
животі (G3/4:
2 %);

диспепсія

Біль у
верхніх
відділах
живота;

сухість у
роті

З боку  шкіри
та
підшкірної
клітковини

Долонно-підошовний
синдром (G3/4: 24 %);

алопеція (G3/4: 6 %);

ураження
нігтів (G3/4: 2 %)

Дерматит;

еритематозні
висипання (G3/4: <1
%);

зміна
кольору
нігтів;

оніхолізис (G3/4:
1 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та сполучної
тканини

Міалгія (G3/4: 2 %);

артралгія (G3/4: 1 %)

Біль у
кінцівках (G3/4:

<1 %);

біль у спині
(G3/4: 1 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Астенія (G3/4: 3 %);

гарячка (G3/4: 1 %);

підвищена
втомлюваність/
загальна
слабкість (G3/4:

5 %);

периферичні
набряки (G3/4: 1 %)

Летаргія;

біль

Результати
досліджень

Зменшення
маси тіла;

підвищений
рівень
білірубіну
крові (G3/4: 9 %)

Таблиця
8

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів
із метастатичним
кастраційно-резистентним
раком
передміхурової
залози при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м²
у комбінації
з
преднізоном
або
преднізолоном

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Інфекційні
та паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання
(G3/4: 3,3 %)

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія
(G3/4: 32 %);

анемія (G3/4: 4,9 %)

Тромбоцитопенія
(G3/4:

0,6 %);

фебрильна
нейтропенія

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості
(G3/4: 0,6 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія (G3/4:
0,6 %)

З боку
нервової
системи

Периферична
сенсорна
нейропатія (G3/4:
1,2 %);

дисгевзія (G3/4: 0
%)

Периферична
моторна
нейропатія (G3/4:
0 %)

З боку
органів
зору

Підвищена
сльозоточивість
(G3/4: 0,6 %)

З боку  серця

Погіршення
функції
лівого
шлуночка (G3/4: 0,3 %)

З боку
респіраторної
системи,
органів
грудної
клітки та
середостіння

Носові
кровотечі (G3/4: 0 %);

задишка (G3/4: 0,6 %);

кашель (G3/4: 0 %)

З боку
травної
системи

Нудота (G3/4: 2,4 %);

діарея (G3/4: 1,2 %);

стоматит/фарингіт

(G3/4: 0,9 %);

блювання (G3/4: 1,2 %)

З боку  шкіри
та
підшкірної
клітковини

Алопеція;

ураження
нігтів (тяжких не
було)

Висипання
зі
злущуванням
(G3/4: 0,3 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та сполучної
тканини

Артралгія (G3/4:
0,3 %);

міалгія (G3/4: 0,3 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Підвищена
втомлюваність
(G3/4: 3,9 %);

затримка
рідини в
організмі
(тяжка: 0,6 %)

Опис
побічних
реакцій,
зареєстрованих
у пацієнтів з
місцевопоширеним
(або
метастатичним
гормоночутливим
раком
передміхурової
залози з
високим
ступенем
ризику при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м2
у комбінації
з
преднізоном
або
преднізолоном
та АДТ
(дослідження
STAMPEDE)

Порушення
з боку крові
та
лімфатичної
системи. Дуже
часто:
нейтропенія
(G3–4: 12 %), анемія,
фебрильна
нейтропенія
(G3–4: 15 %).

Порушення
з боку
імунної
системи. Часто:
гіперчутливість
(G3–4: 1 %).

Порушення
з боку
ендокринної
системи. Часто:
цукровий
діабет (G3–4: 1 %).

Порушення
з боку обміну
речовин і
харчування. Часто:
втрата
апетиту.

Порушення
психіки. Дуже
часто:
безсоння (G3: 1 %).

Порушення  з  боку
нервової системи.  Дуже
часто:  периферична
сенсорна
нейропатія
(≥G3: 2 %)a,
головний
біль. Часто:
запаморочення.

Порушення
з боку
органів зору.
Часто:
нечіткість
зору.

Порушення
з боку серця. Часто: гіпотензія
(G3: 0 %).

Респіраторні,
торакальні та
середостінні
розлади. Дуже
часто:
задишка (G3: 1 %),
кашель (G3: 0 %),
інфекція верхніх
дихальних
шляхів (G3:1 %).
Часто:
фарингіт (G3: 0 %).

Розлади
з боку
шлунково-кишкового
тракту. Дуже
часто: діарея
(G3: 3 %), стоматит (G3:0 %),
запор (G3: 0 %),
нудота (G3: 1 %),
диспепсія,
біль у животі
(G3: 0 %), метеоризм.
Часто:
блювання (G3: 1 %).

Порушення
з боку шкіри
та
підшкірних
тканин. Дуже
часто:
алопеція (G3: 3 %)a,
зміни нігтів
(G3: 1 %). Часто:
висипання.

Порушення
з боку
скелетно-м’язової
та сполучної
тканини. Дуже
часто:
міалгія.

Загальні
розлади та
реакції в
місці введення.
Дуже
часто:
летаргія (G3–4: 2 %),
грипоподібні
симптоми  (G3: 0 %),
астенія  (G3: 0 %),
затримка
рідини  в організмі.
Часто:
лихоманка (G3: 1 %),
кандидоз
ротової
порожнини,
гіпокальціємія
(G3: 0 %),
гіпофосфатемія
(G3–4: 1 %),
гіпокаліємія
(G3: 0 %).

а- за
даними
дослідження
GETUG AFU15.

Таблиця
9

Побічні
реакції,
зареєстровані
при
застосуванні
доцетакселу
у дозі

75
мг/м2 у
комбінації з
доксорубіцином
і циклофосфамідом
як
ад’ювантної
терапії у
пацієнтів із
раком
молочної
залози з
метастазами у
лімфатичні
вузли
(дослідження

TAX 316)
та без них
(дослідження
GEICAM 9805) – зведені
дані

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Нечасто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання

(G3/4: 2,4 %);

нейтропенічні
інфекції (G3/4: 2,6 %);

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Анемія
(G3/4: 3 %);

нейтропенія

(G3/4: 59,2 %);

тромбоцитопенія
(G3/4: 1,6 %);

фебрильна
нейтропенія
(G3/4: НЗ)

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості

(G3/4: 0,6 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

(G3/4: 1,5 %)

З боку
нервової
системи

Дисгевзія

(G3/4: 0,6 %);

периферична
сенсорна
нейропатія (G3/4:

<0,1 %);

Периферична
моторна
нейропатія (G3/4:
0 %);

Синкопе
(G3/4: 0 %);

прояви
нейротоксичності
(G3/4: 0%);

сонливість
(G3/4:

0 %)

З боку
органів
зору

Кон’юнктивіт

(G3/4: <0,1 %);

Підвищена
сльозоточивість  (G3/4: <0,1 %)

З боку  серця

Аритмія (G3/4:

0,2 %);

З боку  судин

Відчуття
припливів

(G3/4: 0,5 %)

Артеріальна
гіпотензія (G3/4:

0 %); флебіт (G3/4:

0 %)

Лімфоедема

(G3/4: 0 %)

З боку
респіраторної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння

Кашель (G3/4: 0 %)

З боку
травної
системи

Нудота (G3/4: 5,0 %);

стоматит (G3/4: 6,0 %);

блювання (G3/4:

4,2 %);

діарея (G3/4: 3,4 %);

запор (G3/4: 0,5 %)

Біль у
животі

(G3/4: 0,4 %)

З боку  шкіри
та
підшкірної
клітковини

Алопеція
(стійка:

<3 %);

шкірні
прояви
токсичності

(G3/4: 0,6 %);

ураження
нігтів

(G3/4: 0,4 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та сполучної
тканини

Міалгія (G3/4:0,7 %);

артралгія (G3/4: 0,2 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Астенія (G3/4: 10 %);

гарячка (G3/4: НЗ);

периферичні
набряки (G3/4: 0,2 %)

Розлади
з боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз

Аменорея (G3/4:
HЗ)

Результати
досліджень

Збільшення
маси тіла (G3/4: 0 %);
зменшення
маси тіла (G3/4: 0,2 %)

Опис
окремих
побічних
реакцій,
зареєстрованих
при застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м2
у комбінації
з
доксорубіцином
і циклофосфамідом
як
ад’ювантної
терапії у
пацієнтів із
раком
молочної
залози з
метастазами у
лімфатичні
вузли
(дослідження
TAX 316) та без них
(дослідження
GEICAM 9805).

З боку
нервової
системи. У
дослідженні
TAX316
периферична
сенсорна нейропатія
почалася під
час періоду
лікування та
утримувалася
протягом
подальшого спостереження
у 84 пацієнток
(11,3 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 15
пацієнток (2 %) в
групі
застосування
схеми FAC. На
кінець періоду
подальшого
спостереження
(медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 8
років)
периферична
сенсорна нейропатія
утримувалася
у 10 пацієнток (1,3
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 2 пацієнток
(0,3 %) в групі
застосування
схеми FAC.

У
дослідженні
GEICAM 9805
периферична
сенсорна нейропатія,
яка почалася
під час
періоду лікування,
утримувалася
протягом
подальшого спостереження
у 10 пацієнток (1,9 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 4 пацієнток
(0,8 %) в групі
застосування
схеми FAC. На кінець
періоду
подальшого
спостереження
(медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 10
років і 5
місяців)
периферична
сенсорна
нейропатія
утримувалася
у 3 пацієнток (0,6
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 1
пацієнтки (0,2 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

З боку серця. У
дослідженні
TAX 316 у 26
пацієнтів (3,5 %) у
групі застосування
схеми TAC і у 17
пацієнтів (2,3 %) у
групі застосування
схеми FAC
розвинулася
застійна серцева
недостатність
(ЗСН). В усіх
пацієнтів, за
винятком
одного пацієнта
у кожній із
груп, ЗСН
була
діагностована
через більш
ніж 30 днів
після
початку лікування.
2 пацієнти у
групі
застосування
схеми TAC і 4
пацієнти у
групі
застосування
схеми FAC
померли
через
серцеву
недостатність.

У
дослідженні
GEICAM 9805 під час
періоду
подальшого
спостереження
у 3 пацієнток
(0,6 %) у групі застосування
схеми TAC і у 3
пацієнток (0,6 %) у
групі застосування
схеми FAC
розвинулася
застійна серцева
недостатність.
На кінець
періоду подальшого
спостереження
(фактична
медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 10 років
і 5 місяців) у
жодної з
пацієнток в
групі
застосування
схеми TAC не
спостерігалося
застійної
серцевої
недостатності
і одна пацієнтка
у групі
застосування
схеми TAC померла
через
дилатаційну
кардіоміопатію,
а в групі
застосування
схеми FAC
застійна
серцева
недостатність
утримувалася
у 1 пацієнтки (0,2
%).

З боку шкіри
та
підшкірної
клітковини. У
дослідженні
TAX 316 було
зареєстровано
687 із 744 пацієнтів
(92,3 %) у групі застосування
схеми TAC і 645 із 736
пацієнтів (87,6 %)
у групі
застосування
схеми FAC, у яких
алопеція зберігалася
після
закінчення
хіміотерапії
і впродовж
періоду
подальшого
спостереження.

На
кінець
періоду
подальшого
спостереження
(фактична
медіана
періоду
подальшого
спостереження
становила 8
років)
алопеція
залишалася у
29 пацієнтів у
групі
застосування
схеми TAC (3,9 %) і у 16
пацієнтів у групі
застосування
схеми FAC (2,2 %).

У
дослідженні
GEICAM 9805 алопеція,
яка
зберігалася
після
закінчення
хіміотерапії
і впродовж
періоду
подальшого
спостереження,
була
зафіксована
у 49 пацієнтів (9,2
%) у групі
застосування
схеми TAC і у 35
пацієнтів (6,7 %) у
групі
застосування
схеми FAC.

Алопеція,
пов’язана із
застосуванням
досліджуваного
препарату,
почалася або
посилилася
під час
періоду
подальшого
спостереження
у 42 пацієнток (7,9
%) у групі
застосування
схеми TAC і у 30
пацієнток (5,8 %) у
групі
застосування
схеми FAC. На кінець
періоду
подальшого
спостереження
(медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила
10 років і 5
місяців)
алопеція
утримувалася
у 3 пацієнток (0,6
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 1
пацієнтки (0,2 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

З боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз. У
дослідженні
TAX 316 аменорея,
яка почалася
під час періоду
лікування і
утримувалася
протягом
подальшого
спостереження
після закінчення
хіміотерапії,
відмічалася
у 202 з 744 пацієнток
(27,2 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 125 з 736 пацієнток
(17,0 %) в групі
застосування
схеми FAC. На кінець
періоду подальшого
спостереження
(медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 8
років)
аменорея
утримувалася
у 121 з 744 пацієнток
(16,3 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 86
пацієнток (11,7 %)
в групі
застосування
схеми FAC.

У
дослідженні
GEICAM 9805 аменорея,
яка почалася
під час
періоду лікування
і
утримувалася
протягом
подальшого
спостереження,
відмічалася
у 18 пацієнток (3,4
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 5
пацієнток (1,0 %) в
групі
застосування
схеми FAC. На
кінець періоду
подальшого
спостереження
(медіана
тривалості
подальшого спостереження
становила 10
років і 5
місяців) аменорея
утримувалася
у 7 пацієнток
(1,3 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 4
пацієнток (0,8 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

Загальні
розлади та
реакції у
місці введення.
У
дослідженні
TAX 316 периферичні
набряки, які
почалися під
час періоду
лікування і
утримувалися
протягом
подальшого
спостереження
після закінчення
хіміотерапії,
відмічалися
у 119 з 744 пацієнток
(16,0 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 23 з 736 пацієнток
(3,1 %) в групі
застосування
схеми FAC. На кінець
періоду
подальшого
спостереження
(фактична
медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 8
років) периферичні
набряки
утримувалися
у 19 пацієнток
(2,6 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 4
пацієнток (0,5 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

У
дослідженні
TAX 316 лімфатичні
набряки, які
почалися під
час періоду
лікування і
утримувалися
протягом
подальшого
спостереження
після
закінчення
хіміотерапії,
відмічалися
у 11 з 744
пацієнток (1,5 %) в
групі застосування
схеми TAC і у 1 з 736 пацієнток
(0,1 %) в групі
застосування
схеми FAC. На
кінець
періоду
подальшого
спостереження
(фактична
медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 8 років)
лімфатичні
набряки
утримувалися
у 6 пацієнток (0,8
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 1
пацієнтки (0,1 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

У
дослідженні
TAX 316 астенія,
яка почалася
під час
періоду
лікування і
утримувалася
протягом
подальшого
спостереження
після закінчення
хіміотерапії,
відмічалася
у 236 з 744
пацієнток (31,7 %)
в групі
застосування
схеми TAC і у 180 з 736
пацієнток (24,5 %)
в групі
застосування
схеми FAC. На
кінець
періоду
подальшого
спостереження
(фактична
медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 8
років) астенія
утримувалася
у 29 пацієнток (3,9
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 16
пацієнток (2,2 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

У
дослідженні
GEICAM 9805
периферичні
набряки, які почалися
під час
періоду
лікування,
утримувалися
протягом
подальшого
спостереження
у 4 пацієнток (0,8
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 2
пацієнток (0,4 %) в
групі
застосування
схеми FAC. На
кінець
періоду
подальшого
спостереження
(медіана
тривалості
подальшого
спостереження
становила 10
років і 5
місяців) у
жодної з
пацієнток (0 %) в
групі
застосування
схеми TAC не
спостерігалося
периферичних
набряків, а в
групі застосування
схеми FAC
периферичні
набряки
утримувалися
у 1 пацієнтки (0,2
%). Лімфатичні
набряки, які
почалися під
час періоду
лікування, утримувалися
протягом
подальшого
спостереження
у 5 пацієнток
(0,9 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 2
пацієнток (0,4 %)
в групі
застосування
схеми FAC. На
кінець періоду
подальшого
спостереження
лімфатичні
набряки
утримувалися
у 4 пацієнток
(0,8 %) в групі
застосування
схеми TAC і у 1
пацієнтки (0,2 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

Астенія,
яка почалася
під час
періоду лікування
і
утримувалася
протягом
подальшого
спостереження,
відмічалася
у 12 пацієнток (2,3
%) в групі
застосування
схеми TAC і у
4 пацієнток (0,8 %)
в групі
застосування
схеми FAC. На
кінець
періоду
подальшого
спостереження
астенія
утримувалася
у 2 пацієнток (0,4
%) в групі
застосування
схеми TAC і у 2
пацієнток (0,4 %) в
групі
застосування
схеми FAC.

Гострий
лейкоз/мієлодиспластичний
синдром. Протягом 10
років
подальшого спостереження
у рамках
дослідження
TAX 316 гострий лейкоз
був
виявлений у 3
із 744 пацієнтів
(0,4 %) у групі
застосування
схеми TAC і у 1 з 736
пацієнтів (0,1 %) у
групі
застосування
схеми FAC. Протягом
періоду
подальшого
спостереження
(медіана
тривалості подальшого
спостереження
становила 8
років) від
гострого
мієлолейкозу
померли 1 пацієнтка
(0,1 %) в групі
застосування
схеми TAC і 1 пацієнтка
(0,1 %) в групі
застосування
схеми FAC. Мієлодиспластичний
синдром був
діагностований
у 2 із
744 пацієнтів (0,3 %)
у групі
застосування
схеми TAC і у 1 з 736
пацієнтів (0,1 %) у
групі
застосування
схеми FAC. Після 10
років
подальшого
спостереження
у дослідженні
GEICAM 9805 гострий
лейкоз виник
у 1 з 532 (0,2 %)
пацієнток у
групі
застосування
схеми TAC. У
групі застосування
схеми FAC
жодних
випадків не
спостерігалося.

У
жодного
пацієнта  з усіх
груп лікування
не
діагностовано
мієлодиспластичного
синдрому.

Нейтропенічні
ускладнення. У таблиці
10 показано, що
частота
виникнення
нейтропенії
IV ступеня,
фебрильної
нейтропенії
та
нейтропенічної
інфекції у
пацієнтів,
які
проходили
первинну
профілактику
Г-КСФ,
знизилася
після того,
як така
профілактика
стала
обов’язковою
у групі TAC
дослідження
GEICAM.

Таблиця
10

Нейтропенічні
ускладнення
у пацієнтів,
які приймали
TAC із первинною
профілактикою
за допомогою
Г-КСФ або без
такої
профілактики
(дослідження
GEICAM 9805)

Без
первинної
профілактики
за
допомогою Г-КСФ

(n = 111) n
(%)

З первинною
профілактикою
за
допомогою Г-КСФ

(n = 421) n
(%)

Нейтропенія
(IV ступеня)

104 (93,7)

135 (32,1)

Фебрильна
нейтропенія

28 (25,2)

23 (5,5)

Нейтропенічна
інфекція

14 (12,6)

21 (5,0)

Нейтропенічна
інфекція (III-IV
ступеня)

2 (1,8)

5 (1,2)

Таблиця 11

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів з
аденокарциномою
шлунка при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м² у
комбінації з
цисплатином
та
5-фторурацилом

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже часто

Часто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Нейтропенічні
інфекції;

інфекційні
захворювання
(G3/4: 11,7 %)

З
боку крові
та лімфатичної
системи

Анемія (G3/4: 20,9
%);

нейтропенія
(G3/4: 83,2 %);

тромбоцитопенія

(G3/4: 8,8 %);

фебрильна
нейтропенія

З
боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості

(G3/4: 1,7 %)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія (G3/4: 11,7 %)

З
боку нервової
системи

Периферична
сенсорна
нейропатія (G3/4:
8,7 %)

Запаморочення
(G3/4: 2,3 %);

периферична
моторна
нейропатія (G3/4:

1,3 %)

З
боку
органів
зору

Підвищена
сльозоточивість
(G3/4:  0 %)

З
боку
органів
слуху та
рівноваги

Погіршення
слуху

(G3/4: 0 %)

З
боку серця

Аритмія
(G3/4: 1,0 %)

З
боку
травної
системи

Діарея (G3/4: 19,7
%);

нудота (G3/4: 16 %);

стоматит
(G3/4: 23,7 %);

блювання
(G3/4: 14,3 %)

Запор (G3/4: 1,0 %);

біль у
животі (G3/4: 1,0%);

езофагіт/дисфагія/

одинофагія

(G3/4: 0,7 %)

З
боку шкіри
та
підшкірної
клітковини

Алопеція
(G3/4: 4,0 %)

Висипання
зі
свербежем (G3/4:

0,7 %);

ураження
нігтів (G3/4:

0,7 %);

посилене
злущування
шкірного
епітелію

(G3/4: 0 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Летаргія
(G3/4: 19,0 %);

гарячка (G3/4:
2,3 %);

затримка
рідини в
організмі
(тяжка/небезпечна
для життя:

1 %)

Опис
окремих
побічних
реакцій,
зареєстрованих
у пацієнтів з
аденокарциномою
шлунка при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м2
у комбінації
з
цисплатином
і
5-фторурацилом.

З боку
крові та
лімфатичної
системи.

Фебрильна
нейтропенія
та
нейтропенічні
інфекції
розвивалися
у 17,2 та 13,5 %
пацієнтів відповідно,
якщо не
враховувати,
чи застосовували
Г-КСФ. Г-КСФ
призначали з
метою вторинної
профілактики
у 19,3 % пацієнтів
(10,7 % всіх
проведених
циклів
хіміотерапії).
Фебрильна
нейтропенія
та
нейтропенічні
інфекції
розвинулися
відповідно у
12,1 % та 3,4 %
пацієнтів,
які
отримували
Г-КСФ, і в 15,6 % та 12,9 %
пацієнтів,
яким
профілактика
за допомогою
Г-КСФ не
проводилася
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Таблиця
12

Побічні
реакції,
зареєстровані
у пацієнтів
із раком
голови та шиї
при
застосуванні
доцетакселу
у дозі 75 мг/м²
у
комбінації
з
цисплатином
та

5-фторурацилом

Індукційна
хіміотерапія
з подальшим
застосуванням
променевої
терапії

(дослідження
TAX 323)

Класи
систем
органів
відповідно
до MedDRA

Дуже
часто

Часто

Нечасто

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання (G3/4: 6,3 %);

нейтропенічні
інфекції

Пухлини
доброякісні,
злоякісні
та

невизначені
(у тому числі
кісти та
поліпи)

Біль,
обумовлений
злоякісною
пухлиною (G3/4:

0,6 %)

З боку
крові та
лімфатичної
системи

Нейтропенія

(G3/4: 76,3 %);

анемія (G3/4:

9,2 %);

тромбоцитопенія
(G3/4: 5,2
%)

Фебрильна
нейтропенія

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості
(тяжких
не було)

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

(G3/4: 0,6 %)

З боку
нервової
системи

Дисгевзія/паросмія;

периферична
сенсорна
нейропатія

(G3/4: 0,6 %)

Запаморочення

З боку
органів
зору

Підвищена
сльозоточивість;
кон’юнктивіт

Ураження
органів
слуху та
рівноваги

Погіршення
слуху

З боку
серця

Ішемія
міокарда (G3/4:1,7 %)

Аритмія (G3/4:
0,6 %)

З боку
судин

Ураження
вен

(G3/4: 0,6 %)

З боку
травної
системи

Нудота

(G3/4: 0,6 %);

стоматит

(G3/4: 4,0 %);

діарея (G3/4:

2,9 %);

блювання

(G3/4: 0,6 %)

Запор;

езофагіт/дисфагія/
одинофагія

(G3/4: 0,6 %);

біль у
животі;

диспепсія;

шлунково-кишкові
кровотечі

(G3/4: 0,6 %)

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

Алопеція

(G3/4: 10,9 %)

Висипання
зі свербежем;

підвищена
сухість
шкіри;

посилене
злущування
шкірного
епітелію (G3/4: 0,6 %)

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини

Міалгія (G3/4:

0,6 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Летаргія

(G3/4: 3,4 %);

гарячка

(G3/4: 0,6 %);

затримка
рідини в
організмі;

набряки

Результати
досліджень

Збільшення
маси тіла

Індукційна
хіміотерапія
з подальшим
застосуванням
хіміорадіотерапії

(дослідження
TAX 324)

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Інфекційні
захворювання

(G3/4: 3,6 %)

Нейтропенічні
інфекції

Пухлини
доброякісні,
злоякісні
та невизначені
(у тому числі
кісти та
поліпи)

Біль,
обумовлений
злоякісною
пухлиною

(G3/4: 1,2 %)

З боку  крові
та
лімфатичної
системи

Нейтропенія

(G3/4: 83,5 %);

анемія (G3/4: 12,4 %);

тромбоцитопенія
(G3/4: 4,0 %);

фебрильна
нейтропенія

З боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості

Метаболічні
та
нутритивні
розлади

Анорексія

(G3/4: 12,0 %)

З боку
нервової
системи

Дисгевзія/паросмія
(G3/4: 0,4 %);

периферична
сенсорна
нейропатія (G3/4:
1,2 %)

Запаморочення
(G3/4: 2,0 %);

периферична
моторна
нейропатія

(G3/4: 0,4 %)

З боку
органів
зору

Підвищена
сльозоточивість

Кон’юнктивіт

З боку
органів
слуху та
рівноваги

Погіршення
слуху (G3/4: 1,2 %)

З боку  серця

Аритмія

(G3/4: 2,0
%)

Ішемія
міокарда

З боку  судин

Ураження
вен

З боку
травної
системи

Нудота (G3/4:

13,9 %);

стоматит

(G3/4: 20,7 %);

блювання

(G3/4: 8,4 %);

діарея (G3/4: 6,8 %);

езофагіт/дисфагія/
одинофагія

(G3/4: 12,0 %);

запор (G3/4: 0,4 %)

Диспепсія

(G3/4: 0,8 %);

біль у
животі

(G3/4: 1,2 %);

шлунково-кишкові
кровотечі

(G3/4: 0,4 %)

З боку  шкіри
та
підшкірної
клітковини

Алопеція

(G3/4: 4,0 %);

висипання
зі
свербежем

Підвищена
сухість
шкіри;

посилене
злущування
шкірного
епітелію

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини

Міалгія

(G3/4: 0,4 %)

Загальні
порушення
та місцеві
реакції

Летаргія (G3/4:

4,0 %);

гарячка (G3/4: 3,6%);

затримка
рідини в
організмі

(G3/4: 1,2 %);

набряки (G3/4: 1,2 %)

Результати
досліджень

Зменшення
маси тіла

Збільшення
маси тіла

Дані
постмаркетингового
спостереження.

Пухлини
доброякісні,
злоякісні та
невизначені
(у тому числі
кісти та
поліпи). Прийом
доцетакселу
в комбінації
з іншими
протипухлинними
засобами,
які, як
відомо, можуть
викликати
вторинні
злоякісні новоутворення асоціювався із
розвитком
вторинних
злоякісних
новоутворень
(частота
невідома),
включаючи
неходжкінську
лімфому.

У базових
дослідженнях
у пацієнток з
раком
молочної
залози, які
отримували
схему TAC, повідомляли
також про
розвиток
гострого мієлолейкозу
та
мієлодиспластичного
синдрому (із
частотою
«нечасто»).

З
боку
крові та
лімфатичної
системи. Повідомлялося
про
пригнічення
функції кісткового
мозку та інші
гематологічні
побічні
ефекти. Були
також
повідомлення
про розвиток
синдрому
дисемінованого
внутрішньосудинного
згортання  крові,
часто в
асоціації із
сепсисом або
поліорганною
недостатністю.

З боку
імунної
системи. Повідомлялося
про кілька
випадків
розвитку
анафілактичного
шоку, іноді
летального.
Повідомляли
про реакції
гіперчутливості
(частота
невідома) на
фоні прийому
доцетакселу
у пацієнтів,
у яких раніше
виникали
реакції гіперчутливості
на
паклітаксел.

З
боку
нервової
системи. Призначення
доцетакселу
обумовило
рідкісні
випадки
розвитку
судом або
минущої втрати
свідомості.
Ці реакції
іноді
спостерігалися
під час
інфузії
препарату.

З
боку
органів
зору. Зафіксовано
дуже
рідкісні
випадки
минущих
порушень
зору
(спалахи,
миготіння
світла перед
очима,
скотоми), що
зазвичай
розвивалися
під час
інфузії
препарату і
супроводжувалися
реакціями
гіперчутливості.
Ці розлади
самостійно
проходили
після
припинення
інфузії. Були
повідомлення
про рідкісні
випадки
підвищеної
сльозоточивості  із
супутнім
кон’юнктивітом
або без
нього, що
розвивалися
як наслідок
обструкції
слізної
протоки та обумовлювали
посилену
сльозотечу.

У
пацієнтів,
які
отримували
доцетаксел,
спостерігалися
випадки
кістоподібного
набряку
макули.

З
боку
органів
слуху та
рівноваги. Повідомлялося
про рідкісні
випадки розвитку
ототоксичності,
погіршення
і/або втрати
слуху.

З боку
серця. Повідомлялося
про рідкісні
випадки
розвитку інфаркту
міокарда. У
пацієнтів,
які отримували
доцетаксел у
комбінованих
схемах разом
з
доксорубіцином,
5-фторурацилом
та/або циклофосфамідом,
повідомляли
про випадки розвитку
шлуночкових
аритмій, в
тому числі шлуночкової
тахікардії
(частота
невідома),
іноді летальної.

З
боку
судин. Зафіксовано
рідкісні
випадки
розвитку венозних
тромбоемболічних
порушень.

З
боку
респіраторної
системи, органів
грудної
клітки та
середостіння.
Повідомлялося
про рідкісні
випадки гострого
респіраторного
дистрес-синдрому,
інтерстиціальної
пневмонії/пневмоніту,
інтерстиціального
захворювання
легень,
фіброзу
легень та
дихальної
недостатності,
які іноді
були
летальними. У
пацієнтів,
які отримували
супутню
променеву
терапію,
спостерігалися
рідкісні
випадки
променевого
пневмоніту.

З боку
травної
системи. Повідомляли
про рідкісні
випадки
ентероколіту,
в тому числі
коліту,
ішемічного
коліту та
нейтропенічного
ентероколіту,
з потенційним
летальним
наслідком
(частота невідома).

Повідомлялося
про рідкісні
випадки
розвитку
зневоднення
як наслідку
шлунково-кишкових
розладів,
включаючи
ентероколіти
та
перфорації  травного
тракту. Були
повідомлення
про рідкісні
випадки
розвитку
кишкової
непрохідності
та
обструкції
кишечнику.

Гепатобіліарні
розлади. Зафіксовано
дуже
рідкісні
випадки
розвитку гепатиту,
іноді
летального
(переважно у
пацієнтів,
які мали
печінкову
дисфункцію
ще до початку
хіміотерапії).

З
боку
нирок та
сечовивідних
шляхів. Повідомлялося
про випадки
дисфункції
нирок та
ниркової
недостатності.
Приблизно у 20 %
цих випадків
не було
виявлено
жодних
факторів
ризику
розвитку
гострої
ниркової
недостатності,
таких як
супутнє
застосування
нефротоксичних
лікарських
засобів або
шлунково-кишкові
розлади.

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини. Повідомлялося
про дуже
рідкісні
випадки
розвитку на тлі
прийому
доцетакселу
системного
червоного
вовчака та
бульозних
висипань,
таких як мультиформна
еритема, та
тяжких
шкірних побічних
реакцій,
таких як
синдром
Стівенса−Джонсона,
токсичний
епідермальний
некроліз та гострий
генералізований
екзантематозний
пустульоз. Були
повідомлення
також про
розвиток на тлі
прийому
доцетакселу
склеродермоподібних
уражень, яким
передувала
периферична
лімфоедема. Повідомлялося
про випадки
стійкої
алопеції
(частота
невідома).

Загальні розлади
та місцеві
реакції. Повідомлялося
про рідкісні
випадки появи
феномену
повернення
променевої
реакції
(гострі
променеві
реакції на
тлі хіміотерапії,
що
проводиться
через кілька
тижнів, місяців
або років
після
променевої
терапії). Повідомляли
про випадки
розвитку
рецидивної
реакції в
місці ін’єкції
(рецидив
реакції
шкіри у
місці, в якому
раніше
відмічалася
екстравазація,
після
введення
доцетакселу
в іншу
ділянку), проведеної
в ділянку, на
якій раніше
відмічалася
екстравазація
(частота
невідома).

Затримка
рідини в
організмі не
супроводжувалася
гострими
епізодами
олігурії або
артеріальної
гіпотензії.

Повідомлялося
про рідкісні
випадки розвитку
зневоднення
та набряку
легень.

Метаболічні
та
аліментарні
розлади. Повідомляли
про випадки
порушення
електролітного
балансу. Зафіксовано
випадки
гіпонатріємії,
головним
чином
асоційовані
з
дегідратацією,
блюванням та
пневмонією.

Спостерігалися
також
гіпокаліємія,
гіпомагніємія
та гіпокальціємія,
зазвичай при
шлунково-кишкових
розладах, особливо
при діареї.

Повідомляли
про синдром
лізису
пухлин,
потенційно летальний
(частота
невідома).

Розлад
опорно-рухового
апарату. Повідомляли
про міозит у
зв’язку із
застосуванням
доцетакселу
(частота
невідома).

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.

Повідомлення
про побічні
реакції
після
реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при
застосуванні
цього
лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням: http://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 2 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
оригінальній
упаковці, у
захищеному
від світла
місці при
температурі
не вище 25 °С.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Після
додавання в
інфузійний
мішок згідно
рекомендацій
інфузійний
розчин доцетакселу
є стабільним
протягом 6
годин за
умови
зберігання
при
температурі
нижче 25 °С.
Його слід
використати
протягом 6
годин
(включаючи
внутрішньовенне
введення інфузії
тривалістю 1
година).
Розчин для
інфузій не
можна тримати
в інфузійній
системі більше
8 годин при
температурі
25 °C.

Крім
того, під час
застосування
фізична і хімічна
стабільність
у вигляді
інфузійного
розчину,
приготованого
згідно
рекомендацій,
зберігалася
в не-ПВХ
мішках до 48
годин при
зберіганні
при
температурі
від 2 до 8 °C.

Упаковка.

По 1 мл (20 мг)
або по 4 мл (80 мг)
або по 8 мл (160 мг)
концентрату
для розчину
для інфузій у
флаконі з
прозорого
скла І типу з
гумовою
пробкою, вкритою
полімером
флуоротек
плюс, які
обжаті
алюмінієвими
ковпачками з
фліпом; по 1 флакону
в картонній пачці.

Категорія
відпуску. За рецептом.

Виробник. Аккорд
Хелскеа
Лімітед/Accord Healthcare Limited.

Місцезнаходження
виробника
та адреса
місця
провадження
його
діяльності. Перший
поверх, Сейдж
Хаус, 319 Піннер
Роуд, Херроу,
НА1 4HF, Велика Британія/Ground
Floor, Sage House, 319 Pinner Road, Harrow, HA1 4HF, United Kingdom.

Заявник.
Аккорд
Хелскеа С.Л.У./Accord Healthcare S.L.U.

Звернення
з питань
неналежної
якості лікарського
засобу;
питань, що
стосуються
безпеки
застосування
та
неналежного
застосування
лікарського
засобу чи
рекламації
приймаються
цілодобово (24/7)
за телефоном:
+380993100335 чи електронною
поштою за
адресою:
[email-masked].

Місцезнаходження
заявника. Ворлд
Трейд Сентр,
Молл де
Барселона,
б/н, Едіфісі
Ест 6 поверх, 08039
Барселона,
Іспанія/World Trade Center, Moll de
Barcelona, s/n, Edifici Est 6a planta, 08039 Barcelona, Spain.