ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

Прегабалін
Некстфарм

(Pregabalin Nextpharm)

Склад:

діюча
речовина: прегабалін;

1
капсула
містить 75 мг,
150 мг або 300 мг
прегабаліну;

допоміжні
речовини: крохмаль
прежелатинізований,
тальк; оболонка
капсули:
желатин, вода
очищена, натрію
лаурилсульфат,
заліза оксид
червоний (Е 172)
(для капсул
по 75 мг та 300 мг),
титану
діоксид (Е 171).

Лікарська
форма. Капсули
тверді.

Основні
фізико-хімічні
властивості: капсули
по 75 мг –
тверді
непрозорі
(білі/червоні)
желатинові
капсули,
розміру 4, із
написом «75»
на корпусі і
«PG» – на
кришечці, що
містять
порошок
білого або
майже білого
кольору;

капсули
по 150 мг:
тверді
непрозорі
(білі/білі)
желатинові
капсули,
розміру 2, із
написом «150»
на корпусі і
«PG» – на
кришечці, що
містять порошок
білого або
майже білого
кольору;

капсули
по 300 мг:
тверді
непрозорі
(білі/червоні)
желатинові
капсули,
розміру 0, із
написом «300»
на корпусі і
«PG» – на
кришечці, що
містять
порошок
білого або
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група. Анальгетики,
інші
анальгетики
та жарознижувальні
засоби,
габапентиноїди.
Код
АТХ N02BF02.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Діюча
речовина –
прегабалін,
що є аналогом
гамма-аміномасляної
кислоти
[(S)-3-(амінометил)-5-метилгексанова
кислота].

Механізм
дії

Прегабалін
зв’язується
з допоміжною
субодиницею (a2–d білок)
потенціалзалежних
кальцієвих
каналів у
центральній
нервовій
системі (ЦНС).

Клінічна
ефективність
і безпека

Нейропатичний
біль

У
процесі
досліджень
було
продемонстровано
ефективність
прегабаліну
для лікування
діабетичної
нейропатії,
постгерпетичної
невралгії та
ураження
спинного
мозку.
Ефективність
прегабаліну
при інших видах
нейропатичного
болю не
вивчали.

Прегабалін
вивчали у
процесі
10 контрольованих
клінічних
досліджень
тривалістю до
13 тижнів із
режимом
дозування
препарату 2 рази
на добу та у
процесі
досліджень
тривалістю
до 8 тижнів із
режимом
дозування 3
рази на добу.
Загалом
профілі
безпеки й
ефективності
для режимів
дозування 2 і 3
рази на добу
були
подібними.

У
процесі
клінічних
досліджень
тривалістю
до 12 тижнів, у
яких
прегабалін
застосовували
для
лікування
нейропатичного
болю, зменшення
болю
периферичного
та центрального
походження
спостерігалося
після першого
тижня та
зберігалося
протягом
усього
періоду
лікування.

У
процесі
контрольованих
клінічних
досліджень
периферичного
нейропатичного
болю у 35 %
пацієнтів,
які застосовували
прегабалін,
та у 18 %
пацієнтів,
які
отримували
плацебо, спостерігалося
покращення
на 50 % за шкалою
оцінки болю.
Серед
пацієнтів, у
яких не
виникала
сонливість,
таке
покращення
спостерігалося
у 33 % пацієнтів,
які застосовували
прегабалін,
та у 18 %
пацієнтів із
групи
плацебо.
Серед
пацієнтів, у
яких
виникала
сонливість,
частка пацієнтів,
які відповіли
на терапію,
становила 48 % у
групі прегабаліну
та 16 % – у групі
плацебо.

У
процесі
контрольованого
клінічного
дослідження
нейропатичного
болю
центрального
походження у
22 % пацієнтів,
які застосовували
прегабалін,
та у 7 %
пацієнтів,
які
отримували
плацебо, спостерігалося
покращення
на 50 % за шкалою
оцінки болю.

Епілепсія

Додаткове
лікування.
Прегабалін
вивчали у
процесі 3 контрольованих
клінічних
досліджень
тривалістю 12 тижнів
з режимом
дозування 2
або 3 рази на
добу. Загалом
профілі
безпеки й
ефективності
для режимів
дозування 2
та 3 рази на
добу були
подібними.

Зменшення
частоти
судомних
нападів спостерігалося
вже на
першому
тижні.

Діти.
Ефективність
та безпека
прегабаліну
як допоміжного
засобу при епілепсії
для дітей
віком до 12 років
та для
підлітків не
встановлені.
Побічні
реакції, що
спостерігалися
в дослідженні
з вивчення
фармакокінетики
та переносимості,
до якого були
включені пацієнти
віком від 3
місяців до 16 років
із
парціальними
судомними
нападами,
були подібні
до побічних
реакцій у
дорослих.
Результати
12-тижневого
плацебо-контрольованого
дослідження
за участю 295
дітей віком
від 4 до 16 років,
метою якого
була оцінка ефективності
та безпеки
застосування
прегабаліну
як
додаткової
терапії
парціальних
судомних
нападів, та 2
відкритих
досліджень
безпеки
тривалістю 1 рік
за участю відповідно
54 та 431 дітей
віком від 3
місяців до 16 років
з епілепсією
вказують на
те, що такі побічні
реакції, як
пірексія та
інфекції верхніх
дихальних
шляхів, у
дітей
спостерігаються
частіше, ніж
у дорослих
пацієнтів з епілепсією
(див. розділи
«Фармакокінетика»,
«Спосіб
застосування
та дози» та
«Побічні
реакції»).

У
12-тижневому
плацебо-контрольованому
дослідженні
дітям
призначали
прегабалін по
2,5 мг/кг/добу
(максимум 150 мг
на добу),
прегабалін
по 10 мг/кг/добу
(максимум 600 мг
на добу) або
плацебо.
Принаймні 50 %
зменшення
парціальних
судомних
нападів,
порівняно з
вихідним
рівнем,
спостерігалося
у 40,6 % пацієнтів,
які
отримували
прегабалін у
дозі 10 мг/кг
на добу (р = 0,0068
порівняно з
плацебо), 29,1 %
пацієнтів,
які
отримували
прегабалін у
дозі
2,5 мг/кг/добу (р = 0,2600
порівняно з
плацебо) та 22,6 %
тих, хто отримував
плацебо.

У
14-денному
плацебо-контрольованому
дослідженні
за участю
дітей віком
від 1 місяця
до менше 4 років
призначали
прегабалін 7
мг/кг/добу,
прегабалін 14 мг/кг/добу
або плацебо.
Медіанна
добова частота
судом на
вихідному
рівні та на
заключному
візиті
становила
відповідно 4,7
і 3,8 для
прегабаліну
в дозі 7 мг/кг/добу,
5,4 та 1,4 для
прегабаліну
в дозі 14 мг/кг/добу
та 2,9 і 2,3 для
плацебо.
Прегабалін у
дозі 14 мг/кг/добу
значно
зменшував
логарифмічно
перетворену
частоту
парціальних
судомних нападів
порівняно з
плацебо (p = 0,0223);
прегабалін у
дозі 7 мг/кг/добу
не
продемонстрував
покращення порівняно
з плацебо.

У
12-тижневому
плацебо-контрольованому
дослідженні
пацієнтів із
первинними
генералізованими
тоніко-клонічними
(ПГТК) нападами
219 пацієнтам
віком від 5 до 65
років (з них 66
осіб віком
від 5 до 16 років)
було
призначено
прегабалін у дозі 5 мг/кг/добу
(максимум 300 мг/добу)
або 10 мг/кг/добу
(максимум 600 мг/добу)
чи плацебо як
допоміжну
терапію.
Принаймні 50 %
зменшення
частоти ПГТК
нападів
спостерігалося
у 41,3 %, 38,9 % та 41,7 %
пацієнтів, які
отримували
прегабалін у
дозі 5 мг/кг/добу,
прегабалін у
дозі 10 мг/кг/добу
та плацебо
відповідно.

Монотерапія
(у пацієнтів
з уперше
діагностованим
захворюванням). Прегабалін
вивчали у
процесі
одного контрольованого
клінічного
дослідження
тривалістю 56 тижнів
із режимом
дозування 2
рази на добу. При
застосуванні
прегабаліну
не було досягнуто
однакового
рівня
ефективності
порівняно із
застосуванням
ламотриджину,
згідно з
оцінкою через
6 місяців за
кінцевою
точкою –
відсутністю
судомних
нападів.
Прегабалін і
ламотриджин
були
однаково
безпечними
та добре
переносилися.

Генералізований
тривожний
розлад

Прегабалін
вивчали у
процесі 6 контрольованих
досліджень
тривалістю
4–6 тижнів, одного
дослідження
тривалістю 8 тижнів
за участю
пацієнтів
літнього
віку та
одного
тривалого
дослідження
профілактики
рецидиву з
подвійно
сліпою фазою
профілактики
рецидиву
тривалістю 6
місяців.

Зменшення
симптомів
генералізованого
тривожного
розладу
відповідно
до шкали Гамільтона
для оцінки
тривожності
(HAM-A) спостерігалося
вже на
першому
тижні.

У
процесі
контрольованих
клінічних
досліджень
(тривалістю
4–8 тижнів) у 52 %
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 38 % пацієнтів
із групи
плацебо
спостерігалося
покращення
не менше ніж
на 50 % за
загальною кількістю
балів за
шкалою HAM-A від
вихідного рівня
до кінцевої
точки.

У
процесі
контрольованих
досліджень
нечіткість
зору частіше
спостерігалася
у пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
ніж у
пацієнтів,
які
отримували
плацебо. У
більшості
випадків це
явище
зникало при
продовженні
терапії.
Офтальмологічне
обстеження
(включаючи
перевірку
гостроти
зору, формальну
перевірку
поля зору та
дослідження
очного дна
при
розширеній
зіниці) у рамках
контрольованих
клінічних
досліджень
виконувалося
у понад
3600 пацієнтів.
Серед цих
пацієнтів
гострота
зору
погіршилася у
6,5 % пацієнтів
у групі
прегабаліну
та у 4,8 %
пацієнтів у
групі
плацебо.
Зміни поля
зору
виявлено у 12,4 %
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 11,7 %
пацієнтів із
групи плацебо.
Зміни на
очному дні
виявлені у 1,7 %
пацієнтів,
які
отримували
прегабалін,
та у 2,1 %
пацієнтів у
групі
плацебо.

Фіброміалгія

Ефективність
прегабаліну
була
встановлена
у одному
14-тижневому
подвійно
сліпому плацебо-контрольованому
мультицентровому
дослідженні
(F1) та в одному 6-тижневому
рандомізованому
дослідженні відміни
(F2). У ці
дослідження
залучалися
пацієнти з
діагнозом
«фіброміалгія»
на основі
критеріїв
Американського
коледжу ревматології
(поширений
біль
протягом 3
місяців в
анамнезі та
біль, наявний
в 11 або більше з
18
специфічних
больових
точок).
Дослідження
продемонстрували
зниження
болю за візуальною
аналоговою
шкалою.
Покращення
додатково
було
продемонстровано
за загальною
оцінкою
пацієнта та
за опитуванням
щодо впливу
фіброміалгії.

Діти.
Було
проведено
плацебо-контрольоване
дослідження
тривалістю 15
тижнів за
участю 107 дітей
віком 12–17
років із
фіброміалгією,
які застосовували
прегабалін у
дозі 75–450 мг на
добу. За
результатами
оцінки
первинної
кінцевої
точки
ефективності
(зміна
загальної інтенсивності
болю від
базового
рівня до тижня
15;
розраховано
за допомогою
11-бальної шкали
оцінювання)
було
продемонстровано
чисельно
більше
покращення
стану
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
порівняно з
пацієнтами,
які приймали
плацебо, але
це
покращення
не досягло
статистичної
значущості.
Найчастішими
побічними
реакціями,
які
спостерігалися
у клінічних
дослідженнях,
були
запаморочення,
нудота,
головний
біль,
збільшення
маси тіла та
втомлюваність.
Загальний
профіль безпеки
у підлітків
був подібним
до такого у дорослих
із
фіброміалгією.

Фармакокінетика.

Фармакокінетичні
показники
прегабаліну
в
рівноважному
стані були
подібними у
здорових
добровольців,
пацієнтів з
епілепсією,
які приймали
протиепілептичні
препарати, та
у пацієнтів
із хронічним
болем.

Абсорбція

Прегабалін
швидко
всмоктується
при прийомі
натще і
досягає
максимальної
концентрації
у плазмі
крові (Cmax)
протягом
1 години
після
одноразового
або багаторазового
застосування.
Розрахована
біодоступність
прегабаліну
при пероральному
застосуванні
становить
≥ 90 % і не залежить
від дози. При
багаторазовому
застосуванні
рівноважний
стан
досягається
через
24–48 годин.
Швидкість
всмоктування
прегабаліну
знижується
при
одночасному
прийомі з
їжею, що
призводить
до зменшення
Cmax приблизно
на 25–30 % і
подовження значень
часу
досягнення
максимальної
концентрації
(tmax)
приблизно до
2,5 години.
Однак прийом
прегабаліну
одночасно з
їжею не мав
клінічно значущого
впливу на
ступінь його
абсорбції.

Розподіл

У
процесі
доклінічних
досліджень
було показано,
що
прегабалін
проникає
крізь гематоенцефалічний
бар’єр у
мишей, щурів
і мавп. Було
встановлено,
що
прегабалін
проникає
крізь
плаценту у
щурів і
виділяється
в молоко
щурів у
період
лактації. У
людини об’єм
розподілу
прегабаліну
після
перорального
застосування
становить
приблизно
0,56 л/кг.
Прегабалін
не
зв’язується
з білками плазми
крові.

Метаболізм

У
людини
прегабалін
зазнає
незначного
метаболізму.
Після
введення
дози
міченого радіоактивною
міткою
прегабаліну
приблизно 98 %
радіоактивної
речовини
виводилося
зі сечею у
вигляді
незміненого
прегабаліну.
Частка
N-метильованої
похідної
прегабаліну –
основного
метаболіту
препарату, що
визначався в
сечі, –
становила 0,9 %
введеної
дози. Під час
доклінічних
досліджень
не
відбувалося
рацемізації
S-енантіомера
прегабаліну
в
R-енантіомер.

Виведення

Прегабалін
виводиться
зі
системного
кровотоку в
незміненому
вигляді,
переважно нирками.
Середній
період
напіввиведення
(t1/2) прегабаліну
становить
6,3 години.
Плазмовий та
нирковий
кліренс
прегабаліну
прямо пропорційні
кліренсу
креатиніну
(див. розділ
«Фармакокінетика.
Ниркова
недостатність»).

Пацієнтам
із
порушеннями
функції
нирок або
пацієнтам на
гемодіалізі
необхідна корекція
дози
препарату
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»,
таблиця).

Лінійність/нелінійність

Фармакокінетика
прегабаліну
є лінійною для
всього
рекомендованого
діапазону доз.
Варіабельність
фармакокінетики
прегабаліну
серед
пацієнтів
низька (< 20 %).
Фармакокінетика
при
багаторазовому
застосуванні
є
передбачуваною
на підставі даних,
отриманих
при
застосуванні
одноразової
дози. Таким
чином, немає
потреби в
плановому
контролі
концентрації
прегабаліну
в плазмі
крові.

Стать

Результати
клінічних
досліджень
свідчать про
відсутність
клінічно
значущого впливу
статі на
концентрації
прегабаліну
в плазмі
крові.

Ниркова
недостатність

Кліренс
прегабаліну
прямо
пропорційний
кліренсу
креатиніну.
Крім цього,
прегабалін
ефективно
видаляється
з плазми
крові за
допомогою
гемодіалізу
(після 4 годин
гемодіалізу
концентрація
прегабаліну
в плазмі крові
зменшується
приблизно на
50 %). Оскільки
препарат
виводиться в
основному
нирками,
пацієнтам із
нирковою
недостатністю
необхідно
зменшувати
дозу препарату,
а після
гемодіалізу
–
застосовувати
додаткову
дозу (див.
розділ
«Спосіб
застосування
та дози»,
таблиця).

Печінкова
недостатність

Спеціальних
фармакокінетичних
досліджень у
пацієнтів з
печінковою
недостатністю
не проводили.
Оскільки
прегабалін
не зазнає
значного
метаболізму
та
виводиться зі
сечею
переважно у
незміненому
вигляді, то
малоймовірно,
щоб
порушення
функції печінки
мало
значущий
вплив на
концентрацію
прегабаліну
в плазмі
крові.

Діти

Фармакокінетику
прегабаліну
оцінювали за
участю дітей
з епілепсією
(вікові
групи: від 1 до 23
місяців, від 2
до 6 років, від 7
до 11 років і
від 12 до 16 років)
при
застосуванні
доз 2,5 мг/кг/добу,
5 мг/кг/добу, 10
мг/кг/добу та 15 мг/кг/добу
у процесі
дослідження
фармакокінетики
та
переносимості.

Після
перорального
застосування
прегабаліну
дітям натще tmax
в плазмі
крові був у
цілому
аналогічним
у всіх
вікових
групах і
становив від
0,5 години до 2 годин
після
прийому.

Значення
Cmax і площі
під кривою
залежності
концентрації
від часу (AUC)
прегабаліну
зростали
лінійно зі
збільшенням
дози в кожній
віковій групі.
У дітей з
масою тіла до
30 кг значення
AUC були
нижчими на 30 %, що
обумовлено
збільшенням
на 43 % кліренсу,
скоригованого
за масою
тіла, у цих
пацієнтів
порівняно з
пацієнтами з
масою тіла ≥ 30 кг.

Кінцевий
t1/2 прегабаліну
становив у
середньому
приблизно 3–4 години
у дітей віком
до 6 років та 4–6
годин – у
дітей віком
від 7 років.

У
процесі
популяційного
фармакокінетичного
аналізу було
показано, що
кліренс креатиніну
був значущою
коваріатою
для кліренсу
перорального
прегабаліну,
а маса тіла
була
значущою
коваріатою
для уявного
об’єму
розподілу
перорального
прегабаліну,
і цей зв’язок
був
аналогічним
у дітей і дорослих
пацієнтів.

Фармакокінетику
прегабаліну
у пацієнтів
віком до
3 місяців не
вивчали (див.
розділи
«Фармакодинаміка»,
«Спосіб
застосування
та дози» та
«Побічні
реакції»).

Пацієнти
літнього
віку

Кліренс
прегабаліну
має
тенденцію до
зменшення з
віком. Таке
зменшення
кліренсу прегабаліну
при його
застосуванні
перорально
узгоджується
зі
зменшенням
кліренсу креатиніну,
пов’язаним
зі
збільшенням
віку.
Пацієнтам із
порушеннями
функції нирок,
пов’язаними
з віком, може
бути
потрібне зменшення
дози
прегабаліну
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»,
таблиця).

Період
годування
груддю

Фармакокінетику
прегабаліну
при його застосуванні
у дозі 150 мг
кожні 12 годин
(добова доза 300
мг) оцінювали
у 10 жінок, які
годували
груддю,
щонайменше
через 12 тижнів
після
пологів.
Годування
груддю не впливало
або мало
незначний
вплив на фармакокінетику
прегабаліну.
Прегабалін
потрапляв у
грудне
молоко, при
цьому його
середні
концентрації
в рівноважному
стані
становили
приблизно 76 %
концентрацій
у плазмі
крові матері.
Розрахована
доза, яку
отримує
немовля з
грудним молоком
(при середньому
споживанні
молока 150 мл/кг/добу)
від жінки,
яка приймає
прегабалін у
дозі 300 мг на добу
або у
максимальній
дозі 600 мг на
добу,
становить 0,31
або 0,62 мг/кг/добу
відповідно.
Ці розраховані
дози
становлять
приблизно 7 %
загальної
добової дози
матері в
перерахуванні
на міліграм
на кілограм.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Нейропатичний
біль

Препарат
Прегабалін
Некстфарм
показаний
для
лікування
нейропатичного
болю
периферичного
або
центрального
походження у
дорослих.

Епілепсія

Препарат
Прегабалін
Некстфарм показаний
дорослим як
додаткове
лікування
при
парціальних
судомних
нападах із вторинною
генералізацією
або без неї.

Генералізований
тривожний
розлад

Препарат
Прегабалін
Некстфарм показаний
для
лікування
генералізованого
тривожного
розладу у
дорослих.

Фіброміалгія

Протипоказання.

Гіперчутливість
до діючої
речовини або
до будь-якої
з допоміжних
речовин
препарату.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодії.

Оскільки
прегабалін
екскретується
переважно у
незміненому
вигляді зі
сечею, зазнає
незначного
метаболізму
в організмі
людини (≤ 2 %
дози
виділяється
зі сечею у
формі метаболітів),
не інгібує
метаболізм
інших препаратів
in vitro і не
зв’язується
з білками
плазми крові,
то
малоймовірно,
що
прегабалін
може спричиняти
фармакокінетичну
взаємодію
або бути об’єктом
такої
взаємодії.

Дослідження
in vivo та
популяційний
фармакокінетичний
аналіз

Таким
чином, у
дослідженнях
in vivo не
спостерігалося
клінічно
значущої фармакокінетичної
взаємодії
між
прегабаліном
і фенітоїном,
карбамазепіном,
вальпроєвою
кислотою,
ламотриджином,
габапентином,
лоразепамом,
оксикодоном
або етанолом.
Популяційний
фармакокінетичний
аналіз продемонстрував,
що
пероральні
протидіабетичні
засоби,
діуретики,
інсулін,
фенобарбітал,
тіагабін і
топірамат не
мають клінічно
значущого
впливу на
кліренс
прегабаліну.

Пероральні
контрацептиви,
норетистерон
та (або)
етинілестрадіол

Одночасне
застосування
прегабаліну
з пероральними
контрацептивами,
норетистероном
та (або)
етинілестрадіолом
не впливає на
фармакокінетику
рівноважного
стану жодного
з цих
лікарських
засобів.

Лікарські
засоби, що
впливають на
ЦНС

Прегабалін
може
потенціювати
ефекти етанолу
та
лоразепаму.

У
період
післяреєстраційного
нагляду повідомляли
про випадки
дихальної
недостатності,
коми та
летального
наслідку у
пацієнтів,
які приймали
прегабалін
разом з опіоїдами
та/або іншими
лікарськими
засобами, що
пригнічують
функцію ЦНС.
Прегабалін, ймовірно,
посилює
порушення
когнітивних
та основних
моторних
функцій,
спричинених оксикодоном.

Взаємодії у
пацієнтів
літнього
віку

Спеціальних
досліджень
фармакодинамічної
взаємодії за
участю
добровольців
літнього
віку не
проводили.
Дослідження
взаємодії
лікарських
засобів
проводили
лише у дорослих
пацієнтів.

Особливості
застосування.

Пацієнти з
цукровим
діабетом

Відповідно
до чинної
клінічної
практики, деякі
пацієнти з
цукровим
діабетом,
маса тіла
яких
збільшилася
під час
терапії прегабаліном,
можуть
потребувати
корекції дози
цукрознижувальних
лікарських
засобів.

Реакції
гіперчутливості

Після
виходу
прегабаліну
на ринок
повідомляли
про розвиток
реакцій
гіперчутливості,
включаючи
ангіоневротичний
набряк. При
виникненні
таких
симптомів
ангіоневротичного
набряку, як
набряк
обличчя,
періоральний
набряк або
набряк
верхніх
дихальних
шляхів,
застосування
прегабаліну
слід негайно
припинити.

Важкі
шкірні
побічні
реакції
(ВШПР)

Під час
лікуванням
прегабаліном
рідко повідомлялося
про ВШПР,
включаючи
синдром Стівенса
– Джонсона
(ССД) і
токсичний
епідермальний
некроліз
(ТЕН), які
можуть
загрожувати
життю або
бути
летальними.
Під час призначення
прегабаліну
слід
повідомити
пацієнтам
про такі
ознаки та
симптоми та
уважно
стежити за
шкірними
реакціями.
Якщо з’являються
ознаки та
симптоми, що
вказують на
ці реакції,
слід негайно
припинити
прийом
прегабаліну
та
розглянути
альтернативне
лікування (у
разі
необхідності).

Запаморочення,
сонливість,
втрата
свідомості,
сплутаність
свідомості
та порушення
психіки

Застосування
прегабаліну
супроводжувалося
появою
запаморочення
та
сонливості, що
може
збільшити
ризик
виникнення
травматичних
випадків
(падіння) у
пацієнтів
літнього
віку. Також
після виходу
прегабаліну на
ринок
повідомляли
про випадки
втрати свідомості,
сплутаності
свідомості
та порушення
психіки. У
зв’язку з цим
пацієнтам слід
рекомендувати
бути
обережними,
доки їм не
стануть
відомі
можливі
ефекти цього
лікарського
засобу.

Розлади
зору

Під
час
контрольованих
досліджень
нечіткість
зору частіше
спостерігалася
у пацієнтів,
які приймали
прегабалін,
ніж у пацієнтів,
які
отримували
плацебо. У
більшості випадків
це явище
зникало при
продовженні терапії.
У процесі
клінічних
досліджень, в
яких
проводили
офтальмологічне
обстеження,
частота
випадків
погіршення
гостроти
зору та зміни
поля зору
була вищою у
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
порівняно з
пацієнтами з
групи
плацебо;
частота виникнення
змін на
очному дні
була вищою у пацієнтів
із групи
плацебо (див.
розділ
«Фармакодинаміка»).

Після
виходу
прегабаліну
на ринок
також повідомляли
про побічні
реакції з
боку органів
зору,
включаючи
втрату зору,
нечіткість
зору або інші
зміни
гостроти
зору, багато
з яких були
тимчасовими.
Після
припинення
застосування
прегабаліну
ці симптоми з
боку органів
зору можуть
зникнути або
зменшитися.

Ниркова
недостатність

Повідомляли
про випадки
розвитку
ниркової
недостатності,
яка іноді
була
оборотною
після
припинення
застосування
прегабаліну.

Відміна
супутніх
протиепілептичних
препаратів

Наразі
недостатньо
даних щодо
того, чи можна
відміняти
супутні
протиепілептичні
препарати
після того,
як у
результаті
додавання
прегабаліну
до терапії
буде досягнуто
контролю за
судомами, щоб
перейти на
монотерапію
прегабаліном.

Застійна
серцева
недостатність

Після
виходу
прегабаліну
на ринок
повідомляли
про застійну
серцеву
недостатність
у деяких
пацієнтів,
які приймали
прегабалін.
Така реакція
спостерігалася
здебільшого
під час
лікування
прегабаліном
нейропатичного
болю у
пацієнтів
літнього віку
з уже
існуючими
серцево-судинними
порушеннями.
Таким
пацієнтам
прегабалін
слід застосовувати
з
обережністю.
При припиненні
застосування
прегабаліну
це явище може
зникнути.

Лікування
нейропатичного
болю
центрального
походження
внаслідок
ураження
спинного
мозку

Під
час
лікування
нейропатичного
болю центрального
походження,
викликаного
ураженням
спинного
мозку,
збільшувалася
частота
побічних
реакцій у
цілому, а
також побічних
реакцій з
боку ЦНС,
особливо
сонливості.
Це може бути
пов’язано з
адитивною
дією супутніх
лікарських
засобів
(наприклад, антиспастичних
препаратів),
необхідних
для
лікування
цього стану.
Цю обставину
слід брати до
уваги,
призначаючи
прегабалін
при такому
стані.

Пригнічення
дихання

Повідомляли
про випадки
тяжкого
пригнічення
дихання при
застосуванні
прегабаліну.
Пацієнти із
порушеннями
функції
дихання,
респіраторними
або
неврологічними
захворюваннями,
нирковою
недостатністю,
пацієнти
літнього
віку, а також пацієнти,
які
одночасно
застосовують
прегабалін
та препарати,
що
пригнічують
ЦНС, можуть
мати підвищений
ризик
виникнення цієї
тяжкої
побічної
реакції. Цим пацієнтам
може бути
необхідна
корекція
дози (див.
розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Суїцидальне
мислення та
поведінка

Повідомляли
про випадки
суїцидального
мислення та
поведінки у
пацієнтів,
які отримували
терапію
протиепілептичними
препаратами
за деякими
показаннями.
За результатами
мета-аналізу
даних,
отриманих у
процесі
рандомізованих,
плацебо-контрольованих
досліджень
протиепілептичних
препаратів,
також
спостерігалося
невелике підвищення
ризику появи
суїцидального
мислення та
поведінки.
Механізм
виникнення цього
ризику
невідомий.
Випадки суїцидальних
думок та
поведінки
спостерігалися
у пацієнтів,
які
отримували
прегабалін у
постмаркетинговому
періоді (див.
розділ «Побічні
реакції»).
Епідеміологічне
дослідження
з
використанням
самоконтрольованого
дизайну
дослідження
(порівняння
періодів
лікування з
періодами
без лікування
в межах
однієї особи)
показало
докази підвищеного
ризику
нового
початку
суїцидальної
поведінки та
смерті від
самогубства
у пацієнтів,
які
отримували
прегабалін, і
наявні дані
не
виключають
можливості
підвищеного
ризику для
прегабаліну.

Пацієнтам
(та особам,
які
доглядають
за пацієнтами)
слід
рекомендувати
звертатися за
медичною
допомогою у
разі появи
ознак суїцидальних
думок або
поведінки.
Пацієнти повинні
перебувати
під наглядом
для виявлення
ознак
суїцидальних
думок та
поведінки  і слід
розглянути
питання про відповідне
лікування. У
разі появи
суїцидальних
думок та
поведінки
слід
розглянути питання
про
припинення
лікування
прегабаліном.

Порушення
функції
нижніх
відділів
шлунково-кишкового
тракту (ШКТ)

Після
виходу
прегабаліну
на ринок
повідомляли
про явища,
пов’язані з
порушенням
функції
нижніх
відділів ШКТ
(такі як
непрохідність
кишечнику,
паралітична
непрохідність
кишечнику,
запор), при
застосуванні
прегабаліну
разом із
лікарськими
засобами, що
можуть
викликати
запор,
наприклад із
опіоїдними
анальгетиками.
При
одночасному застосуванні
прегабаліну
та опіоїдів
слід вжити
заходів для
профілактики
запорів
(особливо у
жінок та
пацієнтів
літнього віку).

Одночасне
застосування
з опіоїдами

Рекомендується
з
обережністю
застосовувати
прегабалін
одночасно з
опіоїдами у зв’язку
з ризиком
пригнічення
функції ЦНС (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
За даними
досліджень
«випадок-контроль»
у пацієнтів,
які приймали
прегабалін
одночасно з
опіоїдом, мав
місце
підвищений
ризик летального
наслідку,
пов’язаного
з опіоїдами,
порівняно із
застосуванням
лише опіоїдів
(скориговане
співвідношення
шансів [aOR], 1,68 [95 % ДІ,
1,19–2,36]). Цей
підвищений
ризик
спостерігався
при
застосуванні
низьких доз
прегабаліну
(≤ 300 мг, 1,52 aOR [95 % ДІ, 1,04–2,22]), також
спостерігалася
тенденція
вищого ризику
при
застосуванні
високих доз
прегабаліну
(> 300 мг, 2,55 aOR [95 % ДI, 1,24–5,06]).

Неправильне
застосування,
зловживання
або
залежність

Прегабалін
може
викликати
лікарську
залежність,
яка може
виникати під
час застосування
терапевтичних
доз.
Повідомлялося
про випадки
зловживання
та
неправильного
застосування.
Пацієнти зі
зловживанням
психоактивними
речовинами в
анамнезі можуть
мати вищий
ризик
неправильного
застосування
прегабаліну,
зловживання
та залежності,
тому таким
пацієнтам
прегабалін слід
застосовувати
з
обережністю.
Перш ніж призначати
прегабалін,
слід
ретельно оцінити
ризик
неправильного
застосування,
зловживання
або
залежності.

За
пацієнтами,
які
отримують
прегабалін, слід
спостерігати
для
виявлення
симптомів
неправильного
застосування
прегабаліну,
зловживання
або
залежності,
таких як розвиток
звикання,
перевищення
дози та поведінка,
спрямована
на отримання
препарату.

Симптоми
відміни

У деяких
пацієнтів
після
припинення
короткострокової
або тривалої
терапії
прегабаліном
спостерігалися
симптоми
відміни
препарату.
Повідомлялося
про такі
симптоми:
безсоння,
головний
біль, нудота,
тривожність,
діарея,
грипоподібний
синдром, нервозність,
депресія, суїцидальні
думки, біль,
судоми,
гіпергідроз
і
запаморочення,
які вказують
на лікарську
залежність.  Поява
симптомів
відміни
після
припинення прийому
прегабаліну
може
вказувати на
лікарську
залежність
(див. розділ
«Побічні реакції»).
Цю
інформацію слід
повідомити
пацієнту
перед
початком терапії.

Якщо
застосування
прегабаліну
необхідно
припинити,
рекомендується
це робити поступово,
протягом
щонайменше 1
тижня незалежно
від
показання
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»).

Судоми,
зокрема
епілептичний
статус та великі
судомні
напади,
можуть
виникати під
час терапії
прегабаліном
або невдовзі
після його
відміни.

Дані щодо
відміни
прегабаліну
після тривалого
застосування
вказують на
те, що частота
виникнення
та ступінь
тяжкості
симптомів
відміни
можуть
залежати від
дози.

Енцефалопатія

Повідомляли
про випадки
енцефалопатії,
що виникали
переважно у
пацієнтів зі
супутніми
захворюваннями,
що можуть
спровокувати
енцефалопатію.

Жінки
репродуктивного
віку /
контрацепція

Застосування
прегабаліну
у першому
триместрі
вагітності
може
спричинити
серйозні
вроджені
вади у
ненародженої
дитини. Прегабалін
не слід
застосовувати
під час вагітності,
за винятком
випадків,
коли очікувана
користь для
матері
перевищує
потенційний
ризик для
плода.

Жінки
репродуктивного
віку повинні
використовувати
ефективні
засоби
контрацепції
під час
лікування
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Вміст
натрію

Лікарський
засіб Прегабалін
Некстфарм містить
менше 1 ммоль
натрію (23 мг)
на капсулу,
тобто
практично
вільний від
натрію. Про це
можна
проінформувати
пацієнтів,
які дотримуються
дієти з
низьким
вмістом
натрію.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку/засоби
контрацепції
для жінок і
чоловіків

Жінки
репродуктивного
віку повинні
використовувати
ефективні
засоби
контрацепції
під час
лікування.

Вагітність

Дослідження
на тваринах
продемонстрували
репродуктивну
токсичність.
Відомо, що
прегабалін
проникає
через
плаценту у
щурів.
Прегабалін
може
проникати
через плаценту
у людини.

Вроджені
вади
розвитку

Результати
скандинавського
обсерваційного
дослідження
за участю
понад 2700
вагітних, які
отримували
прегабалін у
першому триместрі,
показали
вищу
поширеність
основних
вроджених
вад розвитку
серед дітей
(живонароджених
або
мертвонароджених),
які отримували
прегабалін,
порівняно з
популяцією,
яка його не
отримувала (5,9 %
проти 4,1 %).

Ризик
виникнення
вроджених
вад розвитку серед
педіатричної
популяції,
яка отримувала
прегабалін у
першому
триместрі,
був дещо
вищим
порівняно з
популяцією,
яка його не
отримувала
(скоригований
коефіцієнт поширеності
та 95 % довірчий
інтервал: 1,14 (0,96-1,35)),
а також
порівняно з
популяцією,
яка
отримувала ламотриджин
(1,29 (1,01–1,65)) або до
дулоксетину
(1,39 (1,07–1,82)).

Аналіз
конкретних
вад розвитку
показав вищий
ризик вад
розвитку
нервової
системи, очей,
орофаціальних
щілин, вад
сечовипускання
та статевих
органів, але
їх кількість була
невеликою, а
оцінка
неточною.

Лікарський
засіб Прегабалін
Некстфарм не
слід
застосовувати
під час
вагітності, окрім
випадків
крайньої
необхідності
(якщо очікувана
користь для
матері
переважає
потенційний
ризик для
плода).

Період
годування
груддю

Прегабалін
проникає у
грудне
молоко людини.
Вплив
прегабаліну
на
новонароджених/немовлят
невідомий.
Необхідно
прийняти рішення
про
припинення
грудного
вигодовування
чи відміну
терапії
прегабаліном,
беручи до
уваги
користь
годування
груддю для дитини
та користь
лікування
для жінки.

Фертильність

Клінічні
дані щодо
впливу
прегабаліну
на фертильність
у жінок
відсутні.

Під
час
клінічного
дослідження
впливу прегабаліну
на
рухливість
сперматозоїдів
здорові
добровольці
чоловічої
статі застосовували
прегабалін у
дозі 600 мг на
добу. Після
застосування
препарату
протягом 3 місяців
жодного
впливу на
рухливість
сперматозоїдів
не виявлено.

У
процесі
дослідження
фертильності
у самок щурів
спостерігався
небажаний
вплив на
репродуктивну
функцію. У
процесі
дослідження
фертильності
у самців
щурів спостерігався
небажаний
вплив на
репродуктивну
функцію та
розвиток.
Клінічна
значущість
цих
результатів
невідома.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Прегабалін
може мати
незначний
або помірний
вплив на
здатність
керувати
транспортними
засобами та
працювати з
іншими механізмами.
Прегабалін
може
викликати
запаморочення
й сонливість
і таким чином
впливати на
здатність
керувати
транспортними
засобами та
працювати з
іншими
механізмами.
У зв’язку з
цим
пацієнтам
слід
рекомендувати
утримуватися
від
керування
транспортними
засобами, від
роботи зі
складною технікою
та від іншої
потенційно
небезпечної
діяльності,
доки не стане
відомо, чи
впливає цей
лікарський
засіб на їх
здатність до
такої
діяльності.

Спосіб
застосування
та дози.

Спосіб
застосування

Препарат
Прегабалін
Некстфарм приймають
незалежно
від вживання
їжі.

Даний
лікарський
засіб
призначений
виключно для
перорального
застосування.

Дозування

Діапазон
доз
препарату
може
змінюватися в
межах 150–600 мг
на добу.
Добову дозу
розподіляють
на 2 або 3
прийоми.

Нейропатичний
біль

Терапію
прегабаліном
можна
розпочати з дози
150 мг на добу,
розподіленої
на 2 або 3 прийоми.
Залежно від
індивідуальної
відповіді та
переносимості
препарату
пацієнтом дозу
можна
збільшити до
300 мг на добу
через 3–7 днів,
а за
необхідності
– до
максимальної
дози 600 мг на
добу ще після
7 днів.

Епілепсія

Терапію
прегабаліном
можна
розпочати з дози
150 мг на добу,
розподіленої
на 2 або 3 прийоми.
Залежно від
індивідуальної
відповіді та
переносимості
препарату
пацієнтом дозу
можна
збільшити до
300 мг на добу
після першого
тижня
лікування. Ще
через один
тиждень дозу
можна
збільшити до
максимальної –
600 мг на добу.

Генералізований
тривожний
розлад

Доза,
яку
розподіляють
на 2 або 3
прийоми, може
змінюватися
у межах 150–600 мг
на добу.
Періодично
слід
переглядати
необхідність
продовження
терапії.

Терапію
прегабаліном
можна
розпочати з дози
150 мг на добу.
Залежно від
індивідуальної
відповіді та
переносимості
препарату пацієнтом
дозу можна
збільшити до
300 мг на добу
після
першого
тижня
лікування.
Після ще 1
тижня
прийому дозу
можна
збільшити до
450 мг на добу.
Ще через 1
тиждень дозу
можна збільшити
до
максимальної –
600 мг на добу.

Фіброміалгія

Рекомендована
доза
препарату
для лікування
фіброміалгії
становить
від 300 мг до 450 мг
на добу.
Лікування
слід
розпочинати
із застосування
дози 75 мг 2 рази
на добу (150 мг на
добу). Залежно
від
ефективності
та
переносимості,
дозу можна
збільшувати
до 150 мг 2 рази
на добу (300 мг на
добу)
протягом
одного тижня.
Для
пацієнтів,
для яких
застосування
дози 300 мг на
добу є
недостатньо
ефективним, можна
збільшити
дозу до 225 мг 2
рази на добу (450
мг на добу).
Хоча існує
дослідження
застосування
дози 600 мг на добу,
доказів того,
що
застосування
цієї дози
буде мати
додаткову
перевагу,
немає; також
така доза
мала гіршу
переносимість.
Враховуючи
дозозалежні
побічні
реакції, застосування
доз вище 450 мг
на добу не
рекомендується.
Оскільки прегабалін
виводиться
головним
чином нирками,
слід
коригувати
дозу
препарату
пацієнтам із
порушеннями
функції
нирок.

Відміна
прегабаліну

Відповідно
до діючої
клінічної
практики, припиняти
терапію
прегабаліном
рекомендується
поступово,
протягом
щонайменше одного
тижня,
незалежно
від показань
(див. розділи
«Особливості
застосування»
та «Побічні
реакції»).

Порушення
функції
нирок

Прегабалін
виводиться
зі
системного
кровотоку в
незміненому
вигляді,
переважно нирками.
Оскільки
кліренс
прегабаліну
прямо
пропорційний
кліренсу
креатиніну
(див. розділ
«Фармакокінетика»),
зменшувати
дозу
пацієнтам із
порушеннями
функції нирок
слід індивідуально,
як зазначено
в таблиці нижче,
відповідно
до кліренсу
креатиніну (CLcr),
який
визначають
за формулою:

Прегабалін
ефективно
видаляється
з плазми
крові за
допомогою
гемодіалізу
(50 % препарату
протягом
4 годин). Для
пацієнтів на
гемодіалізі
добову дозу
прегабаліну
слід коригувати
відповідно
до функції
нирок. Крім
добової дози,
одразу після
кожної
4-годинної
процедури
гемодіалізу
необхідно
застосовувати
додаткову
дозу
препарату
(див. таблицю).

Корекція
дози
прегабаліну
відповідно
до функції
нирок

Кліренс
креатиніну (CLcr)
(мл/хв)

Загальна
добова доза
прегабаліну
*

Режим
дозування

Початкова
доза (мг/добу)

Максимальна
доза (мг/добу)

≥ 60

150

600

2 або 3 рази
на добу

≥ 30 – < 60

75

300

2 або 3 рази
на добу

≥ 15 – < 30

25–50

150

1 або 2 рази
на добу

< 15

25

75

1 раз на
добу

Додаткова
доза після
гемодіалізу
(мг)

25

100

Одноразова
доза+

* Загальну
добову дозу
(мг/добу) слід
розподілити
на декілька
прийомів
відповідно
до режиму
дозування,
щоб отримати
дозу для одноразового
прийому
(мг/дозу).

+
Додаткова
доза – це
додаткова
одноразова
доза.

Печінкова
недостатність

Для
пацієнтів із
порушеннями
функції печінки
необхідності
в корекції
дози немає (див.
розділ
«Фармакокінетика»).

Пацієнти
літнього
віку

Для
пацієнтів
літнього
віку через
порушення
функції
нирок може
бути
потрібне
зменшення
дози
прегабаліну
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Діти.

Безпека
та
ефективність
застосування
прегабаліну
при його
застосуванні
дітям (віком
до 18 років) не
встановлені.
Доступна дотепер
інформація
наведена у
розділах
«Фармакодинаміка»,
«Фармакокінетика»
та «Побічні
реакції»,
однак,
спираючись
на них, неможливо
надати
жодних
рекомендацій
щодо дозування
цій
категорії
пацієнтів.

Передозування.

Після
виходу
прегабаліну
на ринок
повідомляли,
що
найчастішими
побічними
реакціями
при
передозуванні
прегабаліну
були сонливість,
сплутаність
свідомості,
збудження та
неспокій.
Також
надходили
повідомлення
про судоми.

Рідко
повідомляли
про випадки
коми.

Лікування
передозування
прегабаліну
полягає у
загальних
підтримувальних
заходах та за
потреби може
включати
гемодіаліз (див.
розділ
«Спосіб
застосування
та дози», таблицю).

Побічні
реакції.

У
клінічній
програмі
дослідження
прегабаліну
його
отримали
понад
8900 пацієнтів,
з них 5600 –
учасники
подвійно
сліпих
плацебо-контрольованих
досліджень.
Найчастішими
зареєстрованими
побічними
реакціями
були
запаморочення
та
сонливість.
Побічні реакції
зазвичай
були легкого
або помірного
ступеня. В
усіх
контрольованих
дослідженнях
показник
відміни
препарату
через побічні
реакції
становив 12 %
серед
пацієнтів, які
приймали
прегабалін,
та 5 % серед
пацієнтів,
які
отримували
плацебо.
Найчастішими
побічними
реакціями, що
призводили
до
припинення
застосування
препарату
дослідження,
у групі прегабаліну
були
запаморочення
та сонливість.

Нижче
наведені всі
побічні
реакції, що
виникали
частіше, ніж
при
застосуванні
плацебо, та
більше ніж у
одного
пацієнта; ці
побічні
реакції
перелічені
за системами
органів та за
частотою:
дуже часто (≥1/10);
часто (від ≥1/100
до <1/10); нечасто
(від ≥1/1000 до <1/100);
рідко (від ≥1/10000
до <1/1000); дуже
рідко (<1/10000);
частота
невідома (не
може бути
оцінена на
основі
наявних
даних). У
кожній групі
за частотою
виникнення
побічні реакції
представлено
в порядку
зниження ступеня
їх
серйозності.

Зазначені
побічні
реакції
також можуть
бути
пов’язані з
перебігом
основного
захворювання
та (або)
супутнім
застосуванням
інших
лікарських
засобів.

Під
час
лікування
нейропатичного
болю центрального
походження,
викликаного
ураженням
спинного
мозку,
збільшувалася
частота
побічних
реакцій у
цілому,
частота побічних
реакцій з
боку ЦНС та
особливо
сонливість
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Інфекції
та інвазії

Часто:
назофарингіт.

З боку
крові та
лімфатичної
системи

Нечасто:
нейтропенія.

З боку
імунної
системи

Нечасто:
гіперчутливість.

Рідко:
ангіоневротичний
набряк,
алергічні
реакції,
анафілактоїдні
реакції.

Порушення
обміну
речовин,
метаболізму

Часто:
підвищення
апетиту.

Нечасто:
втрата
апетиту,
гіпоглікемія.

З боку
психіки

Часто:
ейфоричний
настрій,
сплутаність
свідомості,
дратівливість,
дезорієнтація,
безсоння,
зниження
лібідо.

Нечасто:
галюцинації,
панічні
атаки, неспокій,
збудження,
депресія,
пригнічений
настрій,
піднесений
настрій,
агресія,
зміни
настрою,
деперсоналізація,
утруднений
добір слів,
патологічні
сновидіння,
посилення
лібідо,
аноргазмія,
апатія.

Рідко:
розгальмовування,
суїцидальна
поведінка,
суїцидальне
мислення.

Невідомо: лікарська
залежність.

З боку
нервової
системи

Дуже
часто:
запаморочення,
сонливість,
головний
біль.

Часто:
атаксія,
порушення
координації,
тремор,
дизартрія,
амнезія,
погіршення
пам’яті,
порушення
уваги,
парестезія,
гіпестезія, седативний
ефект,
порушення
рівноваги, летаргія.

Нечасто:
синкопе,
ступор,
міоклонія,
втрата свідомості,
психомоторна
гіперактивність,
дискінезія,
постуральне
запаморочення,
інтенційний
тремор,
ністагм,
порушення
когнітивних функцій,
порушення
психіки,
розлади
мовлення,
гіпорефлексія,
гіперестезія,
відчуття
печіння,
агевзія,
загальне
нездужання, апатія,
навколоротова
парестезія,
міоклонус.

Рідко:
судоми,
паросмія,
гіпокінезія,
дисфагія, паркінсонізм,
гіпалгезія,
залежність,
мозочковий
синдром,
синдром
зубчастого
колеса, кома,
делірій,
енцефалопатія,
екстрапірамідний
синдром,
синдром
Гієна –
Барре,
внутрішньочерепна
гіпертензія,
маніакальні
реакції, параноїдні
реакції,
розлади сну.

З боку
органів зору

Часто:
нечіткість
зору,
диплопія,
кон’юнктивіт.

Нечасто:
втрата
периферичного
зору, порушення
зору, набряк
очей, дефекти
поля зору, зниження
гостроти
зору, біль в
очах, астенопія,
фотопсія,
сухість в
очах,
підвищене
сльозовиділення,
подразнення
очей,
блефарит, порушення
акомодації,
крововилив в
око, світлобоязнь,
набряк
сітківки.

Рідко:
втрата зору, кератит,
осцилопсія,
зміна
зорового
сприйняття
глибини,
мідріаз,
страбізм,
яскравість
зору,
анізокорія,
виразки
рогівки,
екзофтальм,
параліч
очного м’яза,
ірит,
кератокон’юнктивіт,
міоз, нічна
сліпота,
офтальмоплегія,
атрофія
зорового
нерва, набряк
диска
зорового
нерва, птоз,
увеїт.

З боку
органів
слуху та
рівноваги

Часто:
вертиго.

Нечасто:
гіперакузія.

З боку
серця

Нечасто:
тахікардія,
атріовентрикулярна
блокада
першого
ступеня,
синусова
брадикардія,
застійна
серцева
недостатність.

Рідко:
подовження
інтервалу QT,
синусова тахікардія,
синусова
аритмія.

З боку
судин

Нечасто:
артеріальна
гіпотензія,
артеріальна
гіпертензія,
припливи,
гіперемія,
відчуття
холоду в
кінцівках.

З боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння

Часто:
фаринголарингеальний
біль.

Нечасто:
задишка,
носова
кровотеча,
кашель, закладеність
носа, риніт,
хропіння,
сухість
слизової
оболонки
носа.

Рідко:
набряк
легень,
стиснення в
горлі, ларингоспазм,
апное,
ателектаз,
бронхіоліт,
гикавка,
фіброз
легенів,
позіхання.

Частота
невідома:
пригнічення
дихання.

З боку
ШКТ

Часто:
блювання,
нудота,
запор,
діарея, метеоризм,
здуття
живота,
сухість у
роті, гастроентерит.

Нечасто:
гастроезофагеальна
рефлюксна хвороба,
гіперсекреція
слини,
гіпестезія ротової
порожнини,
холецистит,
холелітіаз, коліт,
шлунково-кишкова
кровотеча,
мелена, набряк
язика,
ректальна
кровотеча.

Рідко:
асцит,
панкреатит,
набряк язика,
дисфагія, афтозний
стоматит,
виразка
стравоходу,
періодонтальний
абсцес.

Гепатобіліарні
порушення

Нечасто:
підвищений
рівень
печінкових
ферментів*.

Рідко:
жовтяниця.

Дуже
рідко:
печінкова
недостатність,
гепатит.

З боку
шкіри та
підшкірної
тканини

Часто:
пролежні.

Нечасто:
папульозне
висипання,
кропив’янка,
гіпергідроз,
свербіж,
алопеція,
сухість шкіри,
екзема,
гірсутизм,
виразки
шкіри, везикуло-бульозні
висипання.

Рідко: токсичний
епідермальний
некроліз, синдром
Стівенса –
Джонсона,
холодний піт,
ексфоліативний
дерматит,
ліхеноїдний
дерматит,
меланоз,
розлади з
боку нігтів,
петехіальні
висипання,
пурпура,
пустулярні
висипання,
атрофія
шкіри, некроз
шкіри, шкірні
та підшкірні
вузлики.

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини

Часто:
м’язові
судоми,
артралгія,
біль у спині,
біль у
кінцівках,
спазми
м’язів шиї.

Нечасто:
набряк
суглобів,
міалгія,
посіпування
м’язів, біль
у шиї,
скутість
м’язів.

Рідко:
рабдоміоліз.

З боку
нирок та
сечовивідних
шляхів

Нечасто:
нетримання
сечі,
дизурія,
альбумінурія,
гематурія,
утворення
каменів у
нирках,
нефрит.

Рідко:
ниркова
недостатність,
олігурія, затримка
сечі, гостра
ниркова
недостатність,
гломерулонефрит,
пієлонефрит.

Порушення
статевої
системи та
молочних залоз

Часто:
еректильна
дисфункція,
імпотенція.

Нечасто:
статева
дисфункція,
затримка еякуляції,
дисменорея,
біль у
молочних
залозах,
лейкорея,
менорагія,
метрорагія.

Рідко:
аменорея,
виділення з
молочних
залоз,
збільшення
молочних
залоз,
гінекомастія,
цервіцит,
баланіт,
епідидиміт.

Загальні
розлади та
реакції в
місці введення

Часто:
периферичний
набряк,
набряк,
порушення
ходи,
падіння,
відчуття
сп’яніння,
незвичні
відчуття,
підвищена
втомлюваність.

Нечасто:
генералізований
набряк,
набряк обличчя,
скутість у
грудях, біль,
жар, спрага, озноб,
загальна
слабкість,
нездужання,
абсцес,
запалення
жирової
тканини,
реакції фоточутливості.

Рідко:
гранульома, умисне
заподіяння
шкоди,
заочеревинний
фіброз, шок.

Лабораторні
дослідження

Часто:
збільшення
маси тіла.

Нечасто:
збільшення
рівня
креатинфосфокінази
в крові,
збільшення
рівня
глюкози в крові,
зменшення
кількості
тромбоцитів,
збільшення
рівня
креатиніну в
крові, зменшення
рівня калію в
крові,
зменшення
маси тіла.

Рідко:
зменшення
рівня
лейкоцитів у
крові.

* Збільшення
рівня
аланінамінотрансферази
(АЛТ) та
аспартатамінотрансферази
(АСТ).

У
деяких
пацієнтів
після
припинення
короткострокової
або тривалої
терапії
прегабаліном
спостерігалися
симптоми
відміни
препарату.
Повідомляли
про такі
реакції: безсоння,
головний
біль, нудота,
тривожність,
діарея,
грипоподібний
синдром,
судоми, нервозність,
депресія, суїцидальні
думки, біль,
гіпергідроз
і
запаморочення,
які вказують
на фізичну
залежність.
Цю інформацію
слід
повідомити
пацієнту
перед
початком
терапії.

Дані
щодо відміни
прегабаліну
після тривалого
застосування
вказують на
те, що частота
виникнення
та ступінь
тяжкості
симптомів
відміни
можуть бути
дозозалежними.

Діти. Профіль
безпеки
прегабаліну,
встановлений
у процесі 5
досліджень,
проведених
за участю
педіатричних
пацієнтів із
парціальними
судомними
нападами з
вторинною
генералізацією
або без неї
(12-тижневе
дослідження
ефективності
та безпеки у
пацієнтів з
парціальними
судомними
нападами, n=295;
дослідження
фармакокінетики
та
переносимості
препарату, n=65 та
2 відкритих
дослідження
безпеки
тривалістю
1 рік, n=54 та n=431), був
подібний до
профілю, який
спостерігався
в
дослідженнях
у дорослих
пацієнтів з епілепсією.
Найпоширенішими
побічними
явищами, що спостерігались
у 12-тижневому
дослідженні терапії
прегабаліном,
були
сонливість,
пірексія,
інфекції
верхніх
дихальних
шляхів,
підвищення
апетиту,
збільшення
маси тіла та
назофарингіт
(див. розділи
«Фармакодинаміка»,
«Фармакокінетика»
та «Спосіб
застосування
та дози»).

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.
Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за посиланням:
http://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 2 роки.

Умови
зберігання.

Лікарський
засіб не
потребує
спеціальних
умов
зберігання.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По 14 капсул у
блістері; по 4
блістери у
пачці.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

Аккорд
Хелскеа
Полска Сп. з o.o.
Склад
Імпортера/Accord
Healthcare Polska Sp. z o.o. Magazyn Importera.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

вул.
Лутомєрска 50,
Паб'яніце, 95-200,
Польща/ul. Lutomierska 50, Pabianice,
95-200, Poland.

Заявник. Аккорд
Хелскеа С.Л.У./Accord
Healthcare S.L.U.

Звернення
з питань
неналежної
якості лікарського
засобу; питань,
що
стосуються
безпеки
застосування
та
неналежного
застосування
лікарського
засобу чи
рекламації
приймаються
цілодобово (24/7) за
телефоном: +380993100335
чи електронною
поштою за
адресою:
[email-masked].

Місцезнаходження
заявника. Ворлд
Трейд Сентр,
Молл де
Барселона,
б/н, Едіфісі
Ест 6 поверх, 08039
Барселона,
Іспанія/World Trade Center, Moll de Barcelona,
s/n, Edifici Est 6a planta, 08039 Barcelona, Spain.