ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

АНАСТРОЗОЛ
ДЖЕНЕФАРМ

(ANASTROZOLE
GENEPHARM)

Склад:

діюча
речовина: анастрозол;

1 таблетка,
вкрита
плівковою
оболонкою,
містить 1 мг
анастрозолу;

допоміжні
речовини:
лактоза,
моногідрат;
повідон К-30,
натрію крохмальгліколят
(тип А), магнію
стеарат;

оболонка
таблетки:
гіпромелоза
(5cP), макрогол 300,
титану
діоксид (Е 171).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості: круглі,
білі або
майже білі,
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Фармакотерапевтична
група. Антогоністи
гормонів та
споріднені
засоби.
Інгібітори
ароматази.
Анастразол.
Код АТХ L02B G03.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка

Механізм
дії та
фармакодинамічні
ефекти

Анастрозол
є потужним
високоселективним
нестероїдним
інгібітором
ароматази. У
жінок у
постменопаузному
періоді
естрадіол в
основному
продукується
шляхом перетворення
у
периферійних
тканинах
андростендіону
в естрон за
допомогою
комплексу ферменту
ароматази.
Естрон далі
перетворюється
на естрадіол.
Було
продемонстровано,
що зниження
рівня
циркулюючого
естрадіолу
виявляє
терапевтичний
ефект у
жінок, хворих
на рак
молочної
залози. У
жінок у постменопаузному
періоді
прийом
анастрозолу
в добовій
дозі  1
мг призводив
до зниження
рівня
естрадіолу
більше ніж на
80 %, що було
підтверджено
високочутливим
тестом.

Анастрозол
не має
прогестагенної,
андрогенної
або
естрогенної
активності.

Анастрозол
у добових
дозах до 10 мг
не впливає на
секрецію
кортизолу та
альдостерону,
яку
вимірювали
перед і після
стандартного
тесту на
стимуляцію
адренокортикотропного
гормону
(АКТГ). Отже,
немає
потреби у замісному
введенні
кортикостероїдів.

Клінічна
ефективність
та безпека

Поширений
рак молочної
залози

Терапія
першої лінії
для жінок у
постменопаузному
періоді з
поширеним
раком молочної
залози

Два
подвійно
сліпих
контрольованих
клінічних
дослідження
з подібним
дизайном (дослідження
1033IL/0030 та
дослідження
1033IL/0027)
проводилися
з метою
оцінки
ефективності
анастрозолу
порівняно з
тамоксифеном
як терапії
першої лінії
місцевопоширеного
або метастатичного
раку
молочної
залози з
позитивними
або
невідомими
показниками
рецепторів
гормонів у
жінок у
постменопаузному
періоді.
Загалом 1021
пацієнтку
було
рандомізовано
для
застосування
анастрозолу
в дозі 1 мг
один раз на
добу або
тамоксифену
у дозі 20 мг
один раз на
добу.
Первинними
кінцевими точками
в обох
дослідженнях
були час до
прогресування
пухлини,
частота
об’єктивної відповіді
пухлини та
безпека.

Оцінка
первинних
кінцевих
точок
дослідження
1033IL/0030
продемонструвала,
що
анастрозол мав
статистично
значущу
перевагу над
тамоксифеном
щодо часу до
прогресування
пухлини
(відношення
ризиків (ВР) 1,42;  95 % довірчий
інтервал (ДІ)
[1,11; 1,82], медіана
часу до
прогресування
11,1 та 5,6 місяця
для
анастрозолу
і тамоксифену
відповідно, р
= 0,006); частота
об’єктивної
відповіді
пухлини була
однаковою
для анастрозолу
та
тамоксифену.
Дослідження
1033IL/0027 продемонструвало,
що частота
об’єктивної
відповіді пухлини
та час до
прогресування
пухлини для анастрозолу
та
тамоксифену
були подібними.
Результати
вторинних
кінцевих
точок підтверджували
результати
первинних
кінцевих
точок
ефективності.
Досить
низький рівень
смертності у
групах
лікування
обох
досліджень
не дав змоги
зробити
висновки про
відмінності
показників
загальної виживаності.

Терапія
другої лінії
для жінок у
постменопаузному
періоді з
поширеним
раком молочної
залози

Анастрозол
вивчався у
ході двох
контрольованих
клінічних
досліджень
(дослідження
0004 та
дослідження
0005) за участю
жінок у постменопаузному
періоді з
поширеним
раком молочної
залози, у
яких
захворювання
прогресувало
після
лікування
тамоксифеном
поширеного
раку
молочної
залози або
раку молочної
залози на
ранній
стадії.
Загалом 764 пацієнтки
були
рандомізовані
для застосування
анастрозолу
в дозі 1 мг або 10
мг один раз на
добу або
мегестролу
ацетату у
дозі 40 мг чотири
рази на добу.
Час до
прогресування
та частота
об’єктивної
відповіді
були основними
показниками
ефективності.
Також визначали
частоту
випадків
пролонгованої
(більше 24
тижнів)
стабілізації
захворювання,
частоту
прогресування
та загальну
виживаність.
В обох
дослідженнях
значущих відмінностей
між групами
лікування
щодо будь-якого
з параметрів
ефективності
виявлено не
було.

Ад’ювантне
лікування
інвазивного
раку молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях

У ході
великого
дослідження
ІІІ фази, що
проводилося
за участю 9366
жінок у
постменопаузному
періоді з
операбельним
раком молочної
залози, яких
лікували
протягом 5
років (див.
нижче),
продемонстровано,
що анастрозол
статистично
переважав
тамоксифен
за показником
виживаності
без ознак
захворювання.
Значно
більші
переваги
відносно показника
виживаності
без ознак
захворювання
спостерігалися
на користь
анастрозолу
порівняно з
тамоксифеном
у
проспективно
визначеній
популяції з
позитивними
показниками
рецепторів гормонів.

Таблиця 1

Сумарна
таблиця
кінцевих
точок,
отриманих
під час
дослідження
АТАС: аналіз
після завершення
лікування, що
тривало 5
років

Кінцеві
точки
ефективності

Кількість
випадків
(частота)

ITT-популяція
(популяція
згідно з
призначеним
лікуванням)

Пухлина з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів

Анастрозол

(N = 3125)

Тамоксифен

(N = 3116)

Анастрозол

(N = 2618)

Тамоксифен

(N = 2598)

Виживаність
без ознак
захворюванняa

575 (18,4)

651 (20,9)

424 (16,2)

497 (19,1)

Відношення
ризиків

0,87

0,83

Двобічний 95 %
ДІ

0,78–0,97

0,73–0,94

p-значення

0,0127

0,0049

Виживаність
без ознак
метастазування
захворюванняb

500 (16,0)

530 (17,0)

370 (14,1)

394 (15.2)

Відношення
ризиків

0,94

0,93

Двобічний 95 %
ДІ

0,83–1,06

0,80–1,07

p-значення

0,2850

0,2838

Час
до настання
рецидивуc

402 (12,9)

498 (16,0)

282 (10,8)

370 (14,2)

Відношення
ризиків

0,79

0,74

Двобічний 95 %
ДІ

0,70–0,90

0,64–0,87

p-значення

0,0005

0,0002

Час
до настання
рецидиву
метастазуванняd

324 (10,4)

375 (12,0)

226 (8,6)

265 (10,2)

Відношення
ризиків

0,86

0,84

Двобічний 95 %
ДІ

0,74–0,99

0,70–1,00

p-значення

0,0427

0,0559

Первинний
рак
контрлатеральної

молочної
залози

35 (1,1)

59 (1,9)

26 (1,0)

54 (2,1)

Відношення
ризиків

0,59

0,47

Двобічний 95 %
ДІ

0,39–0,89

0,30–0,76

p-значення

0,0131

0,0018

Загальна
виживаністьe

411 (13,2)

420 (13,5)

296 (11,3)

301 (11,6)

Відношення
ризиків

0,97

0,97

Двобічний 95 %
ДІ

0,85–1,12

0,83–1,14

p-значення

0,7142

0,7339

аПоказник
виживаність
без ознак
захворювання
включає всі
випадки
рецидивів та
визначається
як перший
епізод
місцевого
регіонального
рецидиву,
нового раку
контрлатеральної
молочної
залози,
віддалений
рецидив або
смерть (з
будь-якої
причини).

bВиживаність
без ознак
метастазування
захворювання
визначається
як перший
епізод
рецидиву
метастазування
або смерть (з
будь-якої
причини).

сЧас до
настання
рецидиву
визначається
як перший
епізод
місцевого чи
регіонального
рецидиву,
нового раку
контрлатеральної
молочної
залози,
віддалений
рецидив або смерть
з причини
раку
молочної
залози.

dЧас
до настання
рецидиву
метастазування
визначається
як перший
епізод
рецидиву метастазування
або смерть з
причини раку
молочної
залози.

еКількість (%)
пацієнтів, що
померли.

Комбінація
анастрозолу
та
тамоксифену
не
продемонструвала
більшої
ефективності
порівняно з
тамоксифеном
у всіх
пацієнтів, а
також у
популяції з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів. Ця
група лікування
була
виведена з
дослідження.

Згідно з
оновленими
даними щодо
подальшого
спостереження
з медіаною 10
років, довгострокові
ефекти
лікування
анастрозолом
порівняно з
тамоксифеном
узгоджуються
з попереднім
аналізом.

Ад’ювантне
лікування
інвазивного
раку молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях у жінок,
яким була
проведена
ад’ювантна
терапія
тамоксифеном

У ході
клінічного
дослідження
ІІІ фази (Austrian Breast and
Colorectal Cancer Study Group [ABCSG] 8), в
якому брали
участь 2579
жінок у постменопаузному
періоді, які
страждали на
рак молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях та
яким було
проведено
хірургічне
втручання з
радіотерапією
або без неї,
але яким не
проводили
хіміотерапію
(див. нижче),
показники
виживаності
без ознак
захворювання
у групі, що
була
переведена
на
анастрозол
після 2 років
ад’ювантної
терапії
тамоксифеном,
статистично
переважали
такі показники
у групі, що
залишилася
на лікуванні
тамоксифеном,
після
періоду
подальшого
спостереження
з медіаною 24
місяці.

Таблиця 2

Сумарна
таблиця
кінцевих
точок та
результатів
дослідження
ABCSG 8

Кінцеві
показники
ефективності

Кількість
випадків
(частота)

Анастрозол

(N = 1297)

Тамоксифен

(N = 1282)

Виживаність
без ознак
захворювання

65 (5,0)

93 (7,3)

Відношення
ризиків

0,67

Двобічний 95 %
ДІ

0,49–0,92

p-значення

0,014

Час
до настання
будь-якого
рецидиву

36 (2,8)

66 (5,1)

Відношення
ризиків

0,53

Двобічний 95 %
ДІ

0,35–0,79

p-значення

0,002

Час
до настання
рецидиву
метастазування

22 (1,7)

41 (3,2)

Відношення
ризиків

0,52

Двобічний 95 %
ДІ

0,31–0,88

p-значення

0,015

Новий
рак
контрлатеральної
молочної
залози

7 (0,5)

15 (1,2)

Відношення
ризиків

0,46

Двобічний 95 %
ДІ

0,19–1,13

p-значення

0,090

Загальна
виживаність

43 (3,3)

45 (3,5)

Відношення
ризиків

0,96

Двобічний 95 %
ДІ

0,63–1,46

p-значення

0,840

Два
подальші
подібні
дослідження
(GABG/ARNO 95 та ITA), в одному
з яких
пацієнтки
отримували
хірургічне
лікування та
хіміотерапію,
а також комбінований
аналіз
досліджень ABCSG 8
та GABG/ARNO 95 підтверджують
ці
результати.

Профіль
безпеки
анастрозолу
у цих трьох дослідженнях
відповідав
профілю
безпеки, що
був
встановлений
у жінок у
постменопаузному
періоді з
раком
молочної
залози з позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях.

Мінеральна
щільність
кісток (МЩК)

У
дослідженні
III/IV фази (Study of Anastrozole with the
Bisphosphonate Risedronate [SABRE]) 234 жінки
у постменопаузному
періоді з
раннім раком
молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів,   яким
планувалося  призначення
анастрозолу   в  дозі  1
мг/добу, були
розподілені
на групи з
низьким,
середнім та
високим
ризиком
виникнення
остеопоротичного
перелому.
Первинним
параметром
ефективності
був аналіз
щільності
кісткової
маси поперекового
відділу
хребта з
використанням
сканування DEXA.
Всі
пацієнтки
отримували
вітамін D та
кальцій.
Пацієнтки у
групі з
низьким
ризиком отримували
тільки
анастрозол (N =
42), пацієнтки у
групі з
середнім
ризиком були
рандомізовані
і отримували
анастрозол
плюс ризедронат
у дозі 35 мг
один раз на
тиждень (N = 77)
або анастрозол
плюс плацебо
(N = 77), пацієнтки
у групі з
високим
ризиком
отримували
анастрозол плюс
ризедронат у
дозі 35 мг один
раз на тиждень
(N = 38). Первинною
кінцевою
точкою була
зміна щільності
кісткової
маси
поперекового
відділу
хребта через
12 місяців
порівняно з
вихідним
рівнем.

Основний
аналіз через
12 місяців
показав, що у
пацієнток із
середнім та
високим
ризиком
виникнення
остеопоротичного
перелому не
спостерігалося
зменшення
щільності кісткової
маси
(оцінювалася
мінеральна
щільність
кісткової
маси
поперекового
відділу
хребта з
використанням
сканування DEXA) при
лікуванні
анастрозолом
у дозі 1
мг/добу у
комбінації з
ризедронатом
у дозі 35 мг один
раз на
тиждень. Крім
того,
зниження МЩК,
що не було
статистично
значущим,
спостерігалося
у групі з
низьким
ризиком при
лікуванні
тільки
анастрозолом
у дозі 1
мг/добу. Ці
результати
були
відображені
вторинним
показником
ефективності
— зміною
загальної
МЩК стегна
через 12
місяців
порівняно з
вихідним рівнем.

Це
дослідження
доводить, що
доцільно
розглядати
застосування
бісфосфонатів
при можливому
зниженні
мінеральної
щільності
кісткової
тканини у
жінок у
постменопаузному
періоді з
раком
молочної
залози на ранніх
стадіях, яким
призначено
лікування анастрозолом.

Фармакокінетика.

Всмоктування

Всмоктування
анастрозолу
є швидким,
максимальна
концентрація
у плазмі
крові зазвичай
досягається
протягом 2
годин (натще).
Їжа дещо
сповільнює
швидкість,
але не ступінь
всмоктування.
Незначні
зміни
швидкості
всмоктування
не мають
клінічно
значущого
впливу на
рівноважні
концентрації
у плазмі
крові при
застосуванні
таблеток анастрозолу
один раз на
добу.
Приблизно 90–95 %
рівноважних
концентрацій
анастрозолу
в плазмі
крові
досягаються
після 7 днів
щоденного
застосування
препарату,
накопичення
є 3–4-кратним.
Немає
відомостей
про
залежність
фармакокінетичних
параметрів
анастрозолу
від часу або
дози.

Фармакокінетика
анастрозолу
не залежить
від віку
жінок у
постменопаузному
періоді.

Розподіл

Тільки 40 %
анастрозолу
зв’язується
з білками
плазми.

Виведення

Анастрозол
виводиться
повільно,
період напіввиведення
з плазми
становить 40–50
годин.
Анастрозол
екстенсивно  метаболізується  у  жінок
у постменопаузному
періоді,
менше
10 % дози
виводиться
із сечею у
незміненому
вигляді
протягом 72
годин після
введення.
Метаболізм
анастрозолу
здійснюється
шляхом N-деалкілування,
гідроксилювання
та глюкуронізації.
Метаболіти
виводяться
переважно із
сечею.
Триазол,
основний
метаболіт у
плазмі крові,
не пригнічує
ароматазу.

Порушення
функції
нирок або
печінки

Порівняно з
відповідним
контролем у
добровольців
з
компенсованим
цирозом
печінки
видимий
кліренс (CL/F)
анастрозолу
після перорального
застосування
був
приблизно на
30 % нижчим
(дослідження
1033IL/0014). Однак
концентрації
анастрозолу
у плазмі
крові
добровольців
з цирозом
печінки були
в межах
діапазону
концентрацій,
що
спостерігалися
у здорових
учасників
інших
досліджень.
Плазмові концентрації
анастрозолу,
що
спостерігалися
у
довготривалих
дослідженнях
ефективності
у пацієнтів з
порушенням
функції печінки,
були у межах
діапазону
плазмових
концентрацій
анастрозолу,
що
спостерігалися
у пацієнтів
без
порушення
функції
печінки.

У
дослідженні
1033IL/0018 у
добровольців
з тяжким порушенням
функції
нирок
(швидкість
клубочкової
фільтрації
[ШКФ] < 30 мл/хв)
видимий кліренс
(CL/F)
анастрозолу
після
перорального
застосування
не був
змінений, що
узгоджується
з фактом, що
анастрозол
виводиться
переважно
шляхом
метаболізму.
Концентрації
анастрозолу
у плазмі
крові, що
спостерігалися
під час
довгострокових
досліджень
ефективності
у пацієнтів з
порушенням
функції
нирок,
знаходилися
у межах
діапазону концентрацій
анастрозолу
у плазмі
крові, що спостерігалися
у пацієнтів
без порушення
функції
нирок.
Застосування
анастрозолу
пацієнтам з
тяжкими
порушеннями
функції
нирок слід
проводити з
обережністю
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози» та «Особливості
застосування»).

Клінічні
характеристики.

Показання.

Анастрозол
Дженефарм
показаний
для:

-
ад’ювантного
лікування
інвазивного
раку
молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях у
жінок у постменопаузному
періоді;

-
ад’ювантного
лікування
інвазивного
раку
молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях у
жінок у
постменопаузному
періоді, яким
було
проведено
ад’ювантну
терапію
тамоксифеном
протягом 2–3
років;

-
лікування
поширеного
раку
молочної
залози з
позитивними
показниками
рецепторів гормонів
у жінок у постменопаузному періоді.

Протипоказання.

Анастрозол
Дженефарм
протипоказаний
пацієнткам:

-
у періоди
вагітності
та годування
груддю;

-
з
гіперчутливістю
до
анастрозолу
або до будь-якої
з допоміжних
речовин.

Особливі
заходи
безпеки.

Невикористаний
лікарський
засіб або відходи
повинні бути
утилізовані
відповідно
до місцевих
вимог.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Анастрозол in vitro
пригнічує
ферменти CYP 1A2, 2C8/9
та 3A4. Клінічні
дослідження
із
застосуванням
антипірину
та варфарину
продемонстрували,
що
анастрозол у
дозі 1 мг
істотно не
пригнічує
метаболізм антипірину
і R- та
S-варфарину, і
такі дані свідчать,
що одночасне
застосування
анастрозолу
з іншими
лікарськими
засобами
навряд чи
призведе до
клінічно
значущих
взаємодій,
опосередкованих
ферментами CYP.

Ферменти, що
опосередковують
метаболізм анастрозолу,
не були
ідентифіковані.
Циметидин,
слабкий
неспецифічний
інгібітор ферментів
CYP, не впливає
на плазмові
концентрації
анастрозолу.
Дані про
вплив
потужних
інгібіторів
CYP відсутні.

Вивчення
бази даних
щодо безпеки
препарату,
накопичених
у ході
клінічних
досліджень,
не виявило
відомостей
про клінічно
значущу
лікарську
взаємодію у
пацієнток,
які приймали
одночасно
анастрозол
та інші препарати,
що часто
призначаються.
Про клінічно
значущі
взаємодії  з бісфосфонатами
не
повідомлялось
(див. розділ «Фармакологічні
властивості»).

Слід
уникати
одночасного
застосування
тамоксифену
або засобів,
що містять
естрогени, з
анастрозолом,
оскільки це
може послабити
його
фармакологічну
дію (див.
розділи «Особливості
застосування»
та «Фармакологічні
властивості»).

Особливості
застосування.

Анастрозол
не слід
застосовувати
жінкам у
період
пременопаузи.
Менопауза
має бути підтверджена
результатами
біохімічних досліджень
(рівні
лютеїнізуючого
гормону [ЛГ],
фолікулостимулювального
гормону [ФСГ]
та/або
естрадіолу) у
разі
сумнівів
щодо менопаузного
статусу
пацієнтки.
Відсутні дані
щодо
обґрунтування
застосування
анастрозолу
з аналогами
рилізинг-фактора
лютеїнізуючого
гормону
(РФЛГ).

Слід
уникати
одночасного
застосування
тамоксифену
або засобів,
що містять
естроген, з
анастрозолом,
оскільки це
може знизити
його
фармакологічну
дію (див.
розділи «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та інші
види
взаємодій»
та
«Фармакологічні
властивості»).

Вплив на
мінеральну
щільність
кісток

Оскільки
анастрозол
знижує рівні
циркулюючого
естрогену, це
може
призвести до
зниження
мінеральної
щільності
кісток зі збільшенням
ризику
перелому
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

У жінок,
хворих на
остеопороз,
чи з ризиком остеопорозу,
слід
оцінювати
мінеральну щільність
кісток на
початку
лікування та
регулярно
після
лікування.
При
необхідності
слід
призначати
лікування
або профілактику
остеопорозу
та ретельно
спостерігати
за станом
пацієнтки.
Застосування
специфічних
засобів,
наприклад
бісфосфонатів,
може
припинити
подальшу
втрату
мінеральної
щільності
кісток,
спричинену
анастрозолом,
у жінок у
постменопаузі,
тому слід оцінити
доцільність
такого
застосування
(див. розділ
«Побічні реакції»).

Порушення
функції
печінки

Не
досліджувалося
застосування
анастрозолу
пацієнткам з
раком
молочної
залози та
помірним або
тяжким
порушенням
функції печінки.
У пацієнток з
порушенням
функції печінки
експозиція
анастрозолу
може бути
збільшеною
(див. розділ
«Фармакологічні
властивості»);
застосування
анастрозолу пацієнткам
з помірним та
тяжким
порушенням
функції
печінки
потребує
обережності (див.
розділ
«Спосіб
застосування
та дози»). Лікування
повинно
базуватись
на оцінці співвідношення
користі та
ризику для
кожної
окремої
пацієнтки.

Порушення
функції
нирок

Не
досліджувалося
застосування
анастрозолу
пацієнтам з
раком
молочної
залози та тяжким
порушенням
функції
нирок.
Експозиція
анастрозолу
не
збільшується
у пацієнток з
тяжким
порушенням
функції
нирок (швидкість
клубочкової
фільтрації
[ШКФ] < 30 мл/хв,
див. розділ
«Фармакологічні
властивості»);
застосування
анастрозолу
пацієнткам з тяжким
порушенням
функції
нирок слід
проводити з
обережністю
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»).

Діти

Анастрозол
не показаний
для
застосування
дітям,
оскільки для
цієї групи
пацієнтів безпека
та
ефективність
встановлені
не були.

Хлопчикам
з дефіцитом
гормону
росту анастрозол не слід
застосовувати
як
доповнення
до лікування
гормоном
росту. У
базовому
клінічному
дослідженні
ефективність
не була продемонстрована
і не була
встановлена
безпека.
Оскільки
анастрозол
знижує рівні
естрадіолу, анастрозол не слід
застосовувати
дівчаткам з
дефіцитом
гормону
росту як
доповнення
до лікування
гормоном
росту.
Відсутні
дані довготривалого
спостереження
щодо безпеки
застосування
дітям.

Гіперчутливість
до лактози

Анастрозол
Дженефарм
містить
лактозу. Пацієнткам
з рідкими
спадковими
станами, такими
як
непереносимість
галактози,
лактазна
недостатність
або
порушення
всмоктування
глюкози-галактози,
не слід
приймати цей
лікарський
засіб.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Дані про
застосування
анастрозолу
вагітним
жінкам
відсутні.
Дослідження
на тваринах
продемонстрували
репродуктивну
токсичність.
Анастрозол
протипоказаний
під час
вагітності
(див. розділ
«Протипоказання»).

Дані про
застосування
анастрозолу
в період
лактації
відсутні.
Анастрозол
протипоказаний
в період
годування
груддю (див.
розділ
«Протипоказання»).

Фертильність

Вплив
анастрозолу
на
фертильність
людини не
досліджувався.
Дослідження
на тваринах
продемонстрували
репродуктивну
токсичність.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Анастрозол не впливає
або має
незначний
вплив на здатність
керувати
транспортними
засобами та
працювати з
іншими
механізмами.
Однак були
отримані
повідомлення
про випадки
астенії та
сонливості,
пов’язані з
прийомом анастрозолу, тому слід
дотримуватися
обережності
під час
керування транспортними
засобами або
роботи з іншими
механізмами, якщо
спостерігаються
такі
симптоми.

Спосіб
застосування
та дози.

Анастрозол
Дженефарм
приймають
перорально.

Рекомендована  доза  для
дорослих,
включаючи  жінок
літнього
віку,
становить 1 таблетку
(1 мг) 1 раз на
добу.

При
інвазивному
раку
молочної
залози з позитивними
показниками
рецепторів
гормонів на
ранніх
стадіях у
жінок у
постменопаузному
періоді
рекомендована
тривалість
ад’ювантного
ендокринного
лікування становить
5 років.

Порушення
функції
нирок

Пацієнткам
з легким або
помірним
порушенням
функції
нирок
коригувати
дозу не потрібно.
Застосування
лікарського
засобу Анастрозол
Дженефарм
пацієнткам з
тяжким порушенням
функції
нирок
потребує
обережності
(див. розділи
«Особливості
застосування»
та
«Фармакологічні
властивості»).

Порушення
функції
печінки

Пацієнткам
з
захворюванням
печінки легкого
ступеня
коригувати
дозу не
потрібно. Пацієнткам
з помірним та
тяжким
порушенням
функції
печінки
лікарський
засіб слід застосовувати
з
обережністю
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Діти.

Анастрозол
Дженефарм не
рекомендується
призначати
дітям через
недостатність
даних про
безпеку та
ефективність
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Передозування.

Клінічний
досвід
випадкового
передозування
обмежений. У
ході
досліджень
на тваринах
анастрозол
продемонстрував
низьку гостру
токсичність.
Під час
клінічних
досліджень
застосовували
різні
дозування анастрозолу:
до 60 мг
одноразово
здоровим
чоловікам-добровольцям
та до 10 мг
щоденно
жінкам у
постменопаузному
періоді з
поширеним раком
молочної
залози — ці
дози добре
переносилися.
Одноразову
дозу
анастрозолу,
що спричиняє
небезпечні
для життя
симптоми, встановлено
не було.
Специфічного
антидоту при
передозуванні
не існує,
лікування
повинно бути
симптоматичним.

При
лікуванні
передозування
слід враховувати
можливість
того, що
могли бути
прийняті
кілька
речовин. Якщо
пацієнт не
знепритомнів,
можна
викликати
блювання.
Може бути
корисним
діаліз,
оскільки
анастрозол
не має
значного
зв’язування
з протеїнами.
Рекомендується
загальне
підтримувальне
лікування,
включаючи
частий
моніторинг
життєвих
функцій, та
ретельне
спостереження
за пацієнтом.

Побічні
реакції.

У таблиці 3
представлено
побічні
реакції, що
спостерігалися
у ході
клінічних та
післяреєстраційних
досліджень
або про які
стало відомо
зі
спонтанних
повідомлень.
Якщо не
вказано
інакше,
категорії
частоти були
розраховані
на основі
кількості
побічних
реакцій, що
спостерігалися
у великому дослідженні
III фази за
участю 9366
жінок у
постменопаузному
періоді з
операбельним
раком молочної
залози, які
отримували
ад’ювантну
терапію
протягом
п’яти років
(дослідження
Arimidex, Tamoxifen, Alone or in Combination [ATAC]).

Наведені
нижче
побічні
реакції
класифікують
за частотою
та системами
органів. Класифікація
за частотою
проводилось
за такими
критеріями:
дуже часто (≥1/10),
часто (від ≥1/100 до
<1/10), нечасто
(від ≥1/1000 до <1/100),
рідко (від ≥1/10000
до <1/1000) та дуже
рідко (<1/10000).
Найчастіше
повідомлялося
про такі
побічні
реакції:
головний
біль, припливи,
нудота,
висип,
артралгія,
порушення рухливості
в суглобах,
артрит та
астенія.

Таблиця 3

Побічні
реакції за
системами
органів та частотою

Порушення
обміну
речовин і
харчування

Часто

Анорексія

Гіперхолестеринемія

Нечасто

Гіперкальціємія
(з
підвищенням
або без підвищення
рівня
паратиреоїдного
гормону)

Порушення
з боку
нервової
системи

Дуже
часто

Головний
біль

Часто

Сонливість

Зап’ястний
тунельний
синдром*

Розлади
чутливості
(включаючи
парестезію,
втрату
смаку та
зміни
смакових
відчуттів)

Порушення
з боку
психіки

Дуже
часто

Депресія

Порушення
з боку
судинної
системи

Дуже
часто

Припливи

Порушення
з боку
травної
системи

Дуже
часто

Нудота

Часто

Діарея

Блювання

Порушення
з боку
гепатобіліарної
системи

Часто

Підвищення
рівнів
лужної
фосфатази,
аланінамінотрансферази
та
аспартатамінотрансферази

Нечасто

Підвищення
рівнів
гамма- глутамілтрансферази
та
білірубіну

Гепатит

Порушення
з боку шкіри
та
підшкірної
клітковини

Дуже
часто

Висип

Часто

Стоншення
волосся
(алопеція)

Алергічні
реакції

Нечасто

Кропив’янка

Рідко

Еритема
поліморфна

Анафілактоїдна
реакція

Шкірний
васкуліт
(включаючи
певну
кількість
повідомлень
про випадки
пурпури
Шенлейна —
Геноха)**

Дуже
рідко

Синдром
Стівенса —
Джонсона

Ангіоневротичний
набряк

Порушення
з боку
кістково-м’язової
системи та
сполучної
тканини

Дуже
часто

Артралгія
/ порушення
рухливості
в суглобах

Артрит

Остеопороз

Часто

Біль
у кістках

Міалгія

Нечасто

Синдром
клацання
пальця

Порушення
з боку
репродуктивної
системи та
молочної
залози

Часто

Сухість
піхви

Вагінальна
кровотеча***

Системні
порушення
та
ускладнення
у місці
введення

Дуже
часто

Астенія

*Частота
виникнення
зап’ястного
тунельного
синдрому
була більшою
у пацієнток,
які отримували
анастрозол у
ході
клінічних
досліджень,
порівняно з такою
у пацієнток,
які
отримували
тамоксифен.
Однак
більшість
цих випадків
виникала у
пацієнток з
визначеними
факторами
ризику
розвитку
цього стану.

**Оскільки
у
дослідженні
ATAC випадки
шкірного
васкуліту та
пурпури
Шенлейна —
Геноха не
спостерігалися,
частота цих
явищ може вважатися
рідкою (від ≥0,01 %
до <0,1 %) на
основі найгіршого
значення
точкової
оцінки.

***Вагінальні
кровотечі
виникали
часто, в основному
у пацієнток з
поширеним
раком молочної
залози під
час перших
кількох
тижнів після
заміни
гормональної
терапії на лікування
препаратом анастрозол. Якщо
кровотечі
продовжуються,
слід провести
подальше
обстеження.

У
таблиці 4
представлена
частота
попередньо
визначених
побічних
реакцій у
ході дослідження
АТАС (період
спостереження
з медіаною 68
місяців)
незалежно
від причин їх
виникнення,
що
спостерігалися
у пацієнток,
які
одержували
досліджувану
терапію, та
протягом
періоду до 14
діб після
припинення
лікування.

Таблиця 4

Частота
попередньо
визначених
побічних реакцій
у
дослідженні
АТАС

Побічні
реакції

Анастрозол

(N = 3092)

Тамоксифен

(N = 3094)

Припливи

1104 (35,7 %)

1264 (40,9 %)

Біль
/ порушення
рухливості
в суглобах

1100 (35,6 %)

911 (29,4 %)

Порушення
настрою

597 (19,3 %)

554 (17,9 %)

Стомленість/астенія

575 (18,6 %)

544 (17,6 %)

Нудота
та блювання

393 (12,7 %)

384 (12,4 %)

Переломи

315 (10,2 %)

209 (6,8 %)

Переломи
хребта,
стегна або
зап’ястя /
перелом
Колліса

133 (4,3 %)

91 (2,9 %)

Переломи
зап’ястя /
перелом
Колліса

67 (2,2 %)

50 (1,6 %)

Переломи
хребта

43 (1,4 %)

22 (0,7 %)

Переломи
стегна

28 (0,9 %)

26 (0,8 %)

Катаракта

182 (5,9 %)

213 (6,9 %)

Вагінальна
кровотеча

167 (5,4 %)

317 (10,2 %)

Ішемічна
хвороба
серця

127 (4,1 %)

104 (3,4 %)

Стенокардія

71 (2,3 %)

51 (1,6 %)

Інфаркт
міокарда

37 (1,2 %)

34 (1,1 %)

Захворювання
коронарних
артерій

25 (0,8 %)

23 (0,7 %)

Ішемія
міокарда

22 (0,7 %)

14 (0,5 %)

Вагінальні
виділення

109 (3,5 %)

408 (13,2 %)

Будь-яке
явище
венозної
тромбоемболії

87 (2,8 %)

140 (4,5 %)

Тромбоемболія
глибоких
вен,
включаючи
емболію
легеневої
артерії

48 (1,6 %)

74 (2,4 %)

Ішемічні
порушення
мозкового
кровообігу

62 (2,0 %)

88 (2,8 %)

Рак
ендометрія

4 (0,2 %)

13 (0,6 %)

У групах
анастрозолу
і
тамоксифену
спостерігалась
така
кількість
переломів: 22
на 1000 пацієнто-років
і 15 на 1000
пацієнток-років
відповідно
(період
спостереження
з медіаною 68
місяців).
Частота
переломів у
групі
анастрозолу
була подібна
до такої, що
спостерігалася
у пацієнтів
відповідного
віку у постменопаузному
періоді.
Частота
випадків остеопорозу
становила 10,5 % у
пацієнток,
яких лікували
анастрозолом,
та 7,3 % у
пацієнток,
яких лікували
тамоксифеном.

Не було
встановлено,
чи
відображає
частота
переломів та
частота
остеопорозу,
що спостерігалися
у
дослідженні
АТАС у
пацієнток,
які приймали
анастрозол,
протекторний
ефект
тамоксифену,
специфічний
ефект анастрозолу
або обидва
ефекти.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при
застосуванні
цього
лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за
посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 5
років.

Умови
зберігання. Зберігати
при
температурі
не вище 25 °С.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.
По 14 таблеток
у блістері,
по 2 блістери
у картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За рецептом.

Виробник.

Дженефарм
С.А., Греція

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

18-й км
Маратонос
Аве, Палліні
Аттікі, 15351,
Греція