ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

ОНДАВЕЛ

(ONDAVELL)

Склад:

діюча
речовина: ондансетрон;

1
мл розчину
містить
ондансетрону
гідрохлориду
дигідрату 2,5
мг, що
еквівалентно
ондансетрону
2 мг;

допоміжні
речовини: кислота
лимонна,
моногідрат,
натрію
цитрат
дигідрат,
натрію
хлорид, вода
для ін’єкцій.

Лікарська
форма.
Розчин для
ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

прозорий
безбарвний
розчин,
практично не містить
механічних
домішок.

Фармакотерапевтична
група. Протиблювальні
засоби та
препарати, що
усувають
нудоту. Антагоністи
рецепторів
серотоніну
(5НТ3). Код
АТХ А04А А01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Ондансетрон
–
сильнодіючий
високоселективний
антагоніст
5НТ3 (серотонінових)
рецепторів.
Препарат
попереджує
або усуває
нудоту і
блювання, що
спричиняються
цитотоксичною
хіміотерапією
та/або
променевою
терапією, а
також
післяопераційні
нудоту і блювання.
Механізм дії
ондансетрону
до кінця не
з’ясований.
Можливо,
препарат
блокує виникнення
блювального
рефлексу, проявляючи
антагоністичну
дію
відносно  5НТ3-рецепторів,
які
локалізуються
у нейронах як
периферичної,
так і
центральної
нервової
системи. Препарат
не зменшує
психомоторної
активності
пацієнта і не
чинить
седативного
ефекту.

Фармакокінетика.

Об’єм
розподілу
після
парентерального
введення у
дорослих
становить 140 л.
Основна
частина
введеної
дози
піддається
метаболізму
у печінці. Із
сечею у
незміненому
стані
виводиться
менше 5 %
препарату. Період
напіввиведення
– приблизно 3
години (у пацієнтів
літнього
віку – 5 годин).
Зв’язування
з білками
плазми крові –
70–76 %.

У
пацієнтів із
нирковою
недостатністю
помірного
ступеня
(кліренс
креатиніну
15–60 мл/хв)
зменшуються
як системний
кліренс, так
і об’єм
розподілу
ондансетрону,
результатом
чого є незначне
і
клінічно
незначуще
збільшення
періоду
напіввиведення
препарату. Фармакокінетика
ондансетрону
практично не
змінюється у
пацієнтів із
нирковою
недостатністю
тяжкого
ступеня, які
знаходяться
на
хронічному
гемодіалізі
(дослідження
проводили у
перерві між
сеансами
гемодіалізу).
У пацієнтів із
хронічною
печінковою
недостатністю
тяжкого
ступеня
системний
кліренс ондансетрону
помітно
зменшується
зі збільшенням
періоду
напіввиведення
(15–32 години).

Клінічні
характеристики.

Показання.

Нудота і
блювання, спричинені  цитотоксичною
хіміотерапією
та
променевою
терапією.

Профілактика
та лікування
післяопераційних
нудоти і блювання.

Протипоказання.

Застосування
ондансетрону
разом з апоморфіну
гідрохлоридом
протипоказане,
оскільки

спостерігалися
випадки
сильної
артеріальної
гіпотензії
та втрати
свідомості
під час
сумісного
застосування.

Гіперчутливість
до будь-якого
компонента
препарату.

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Ондансетрон
не прискорює
і не гальмує
метаболізм
інших
препаратів
при
одночасному
з ним
застосуванні.
Спеціальні
дослідження
показали, що
ондансетрон
не взаємодіє
з алкоголем,
темазепамом,
фуросемідом,
алфентанілом,
трамадолом,
морфіном,
лідокаїном, тіопенталом
або
пропофолом.

Ондансетрон
метаболізується
різними ферментами
цитохрому Р450
печінки: CYP3A4, CYP2D6
та CYP1A2. Завдяки
різноманітності
ферментів
метаболізму
ондансетрону
гальмування
або
зменшення
активності
одного з них
(наприклад
генетичний дефіцит
CYP2D6) у звичайних
умовах
компенсується
іншими
ферментами і
не буде мати
впливу на
загальний
кліренс
креатиніну
або вплив буде
незначним.

З
обережністю
слід
застосовувати
ондансетрон
разом з
лікарськими
засобами, що
подовжують
інтервал QT
та/або
спричиняють
порушення
електролітного
балансу (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Застосування
ондансетрону
разом з препаратами,
які подовжують
інтервал QT,
може
призвести до
додаткового
подовження
інтервалу QT.
Супутнє застосування
ондансетрону
з
кардіотоксичними
препаратами
(наприклад,
антрацикліни
(такі як
доксорубіцин,
даунорубіцин)
або
трастузумаб),
антибіотиками
(такими як
еритроміцин),
протигрибковими
препаратами
(такими як
кетоконазол),
антиаритмічними
препаратами
(такими як
аміодарон) та
бета-блокаторами
(такими як
атенолол або
тимолол) може
збільшити
ризик
розвитку
аритмій (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Серотонінергетики
(наприклад,
СІЗЗС та
ІЗЗСН)

Серотоніновий
синдром
(включаючи
зміни психічного
статусу,
вегетативної
нестабільності
і
нервово-м’язових
порушень) був
описаний
після
одночасного
застосування
ондансетрону
та інших
серотонінергічних
препаратів, у
тому числі
селективних
інгібіторів
зворотного
захоплення
серотоніну
(СІЗЗС) та
інгібіторів
зворотного
захоплення
серотоніну і
норадреналіну
(ІЗЗСН) (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Апоморфін

Застосування
ондансетрону
разом з апоморфіну
гідрохлоридом
протипоказане,
оскільки
спостерігалися
випадки
сильної
гіпотензії
та втрати
свідомості
під час
сумісного
застосування.

Фенітоїн,
карбамазепін
і рифампіцин

У
пацієнтів,
які
лікуються
потенційними
індукторами
CYP3A4 (наприклад
фенітоїном,
карбамазепіном
і рифампіцином),
кліренс
ондансетрону
збільшується,
і його
концентрація
у крові
зменшується.

Трамадол

За
даними
деяких
клінічних
досліджень,
ондансетрон
може
зменшувати
аналгетичний
ефект
трамадолу.

Особливості
застосування.

При
лікуванні
пацієнтів із
проявами гіперчутливості
до інших
селективних
антагоністів
5НТ3-рецепторів
спостерігалися
реакції гіперчутливості.

Реакції,
пов’язані з
дихальною
системою, лікують
симптоматично.
Медичні
працівники
мають
звертати на
них особливу
увагу, оскільки
вони є
ознаками
реакцій
підвищеної
чутливості
на
лікарський
засіб.

Ондансетрон
у
дозозалежній
формі подовжує
інтервал QT
(див. розділ
«Фармакологічні
властивості»).
Додатково за
даними
післямаркетингового
спостереження
були повідомлення
про випадки
тріпотіння/мерехтіння
шлуночків (torsade de pointes) при
застосуванні
ондансетрону.
Слід уникати
застосування
ондансетрону
пацієнтам із
вродженим
синдромом
подовження QT.
Ондансетрон
слід
застосовувати
з обережністю
для
лікування
пацієнтів,
які мають або
у яких може
розвинутися
подовження
інтервалу QT,
включаючи
пацієнтів з
порушенням
електролітного
балансу,
застійною
серцевою
недостатністю,
брадиаритміями
або
пацієнтів,
які
лікуються іншими
препаратами,
що можуть
спричиняти
подовження
інтервалу QT
або
порушення
електролітного
балансу.

Перед
початком
застосування
слід скорегувати
гіпокаліємію
та
гіпомагніємію.

Після
одночасного
застосування
ондансетрону
та інших
серотонінергічних
препаратів
був описаний
серотоніновий
синдром (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
Якщо
одночасне
лікування
ондансетроном
та іншими
серотонінергічними
препаратами
клінічно
обґрунтовано,
рекомендується
відповідне
спостереження
пацієнта.

Оскільки
ондансетрон
послаблює
перистальтику
кишечнику,
потрібний
ретельний нагляд
за
пацієнтами з
ознаками
підгострої
непрохідності
кишечнику
під час
застосування
Ондавелу.

У
пацієнтів,
яким
проводиться
хірургічне втручання
в
аденотонзилярній
ділянці, застосування
ондансетрону
для
профілактики
нудоти та
блювання
може
маскувати
виникнення
кровотечі.
Тому такі
хворі
підлягають
ретельному
нагляду
після
застосування
ондансетрону.

Повідомлялося
про випадки
ішемії
міокарду у
пацієнтів,
які
отримували
ондансетрон.
У деяких
пацієнтів,
особливо у
разі внутрішньовенного
введення,
симптоми
з’явилися
одразу після
введення
ондансетрону.
Пацієнтів
слід
попередити
про ознаки та
симптоми
ішемії
міокарда.

Одна
ін’єкція Ондавелу
містить
менше 1 ммоль
натрію (23 мг) на
дозу, тобто є
фактично безнатрієвою.

Діти

У дітей,
які
отримують
ондансетрон
разом із гепатотоксичними
хіміотерапевтичними
препаратами,
потрібно
ретельно
стежити за
можливими
порушеннями
функції
печінки.

Режими
дозування

При
розрахунку
дози згідно з
масою тіла і
застосуванні
трьох доз із
4-годинним
інтервалом
загальна
добова доза
буде вищою,
ніж при
застосуванні
однієї дози 5 мг/м2
і однієї дози
препарату
перорально.
Порівняльна
ефективність
цих двох
режимів
дозування не
була оцінена
у клінічних дослідженнях.
Порівняння
результатів
різних
досліджень
свідчить про
подібну ефективність
обох режимів
дозування.

Застосування
у період
вагітності
або
годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку.

Жінкам
репродуктивного
віку слід
використовувати
засоби
контрацепції.

Вагітність.

На
підставі
досвіду
застосування
людині за
даними
епідеміологічних
досліджень є
підозри на
розвиток
дефектів
щелепно-лицевої
ділянки при
застосуванні
ондансетрону
під час

І
триместру
вагітності.

В
одному
когортному
дослідженні,
що включало 1,8
мільйона
вагітностей,
застосування
ондансетрону
під час І
триместру
вагітності
було пов’язано
з підвищеним
ризиком
розвитку
оральних ущелин
(3 додаткових
випадки на 10000
жінок, які
отримують
лікування;
скоригований
відносний
ризик, 1,24 (95 % ДІ 1,03–1,48)).

Проведені
епідеміологічні
дослідження вроджених
вад серця
показують
суперечливі
результати.
Результати
досліджень
на тваринах
не вказують
на прямі або
опосередковані
шкідливі
ефекти щодо
репродуктивної
токсичності.

Ондансетрон
не слід
застосовувати
протягом І
триместру
вагітності.

Годування
груддю

В
експериментальних
дослідженнях
було
показано, що
ондансетрон
проникає у молоко
тварин. У
разі
необхідності
застосування
препарату
слід
припинити
годування
груддю.

Фертильність

Інформація
щодо впливу
ондансетрону
на фертильність
у людини
відсутня.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими механізмами.

Психомоторні
тести
показали, що
ондансетрон
не впливає на
здатність
керувати
механізмами
і не чинить
седативної
дії, але слід
мати на увазі
профіль
побічних дій
препарату
при
вирішенні
питання про
здатність
керувати
автотранспортом
або іншими механізмами.

Спосіб
застосування
та дози.

Нудота і
блювання,
спричинені
хіміотерапією
та
променевою
терапією

Дорослі

Еметогенний
потенціал
терапії раку
варіює
залежно від
дози та
комбінації
режимів хіміотерапії
та променевої
терапії.
Вибір режиму
дозування
залежить від
тяжкості
еметогенного
впливу. Дозу Ондавелу
(діапазон від
8 до 32 мг на добу)
і спосіб
застосування
слід обирати
відповідно
до
нижчевказаної
інформації.

Еметогенна
хіміотерапія
та променева
терапія

Рекомендована
внутрішньовенна
або внутрішньом’язова
доза Ондавелу
– 8 мг у
вигляді
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції
впродовж не
менше  30
секунд або
внутрішньом’язової
ін’єкції
безпосередньо
перед
лікуванням.

Для
профілактики
відстроченого
або тривалого
блювання
після перших
24 годин
рекомендується
пероральне
або
ректальне
застосування
препарату на
період до 5
днів після
закінчення
курсу
лікування.

Високоеметогенна
хіміотерапія
(наприклад
високі дози
цисплатину)

Ондавел
можна
призначати у
вигляді
одноразової
дози 8 мг
внутрішньовенно
або внутрішньом’язово
безпосередньо
перед
хіміотерапією.

Для
високоеметогенної
хіміотерапії
8 мг Ондавелу
або меншу
дозу не
потрібно
розводити та  можна
вводити
шляхом
повільної внутрішньовенної
або внутрішньом’язової
ін’єкції (не
менше 30
секунд)
безпосередньо
перед
хіміотерапією
з подальшим
дворазовим
внутрішньовенним
або
внутрішньом’язовим
введенням 8
мг через 2 та 4
години або
постійною
інфузією 1 мг/год
протягом 24
годин.

Дози
понад 8 мг (до 16
мг) можна
застосовувати
лише у
вигляді
внутрішньовенної
інфузії на 50–100
мл 0,9 % розчину
натрію
хлориду або
іншого відповідного
розчинника
(див. нижче
«Застосування
розчину для
ін’єкцій»);
інфузія має тривати
не менше 15
хвилин.

Одноразову
дозу більше 16
мг
застосовувати
не можна,
оскільки зі
збільшенням
дози
збільшується
ризик
подовження
інтервалу QT
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Вибір
режиму
дозування
залежить від
тяжкості
еметогенного
впливу.
Ефективність
Ондавелу при
високоеметогенній
хіміотерапії
може бути
підвищена
додатковим
одноразовим
внутрішньовенним
введенням
дексаметазону
натрію фосфату
у дозі 20 мг
перед
хіміотерапією.

Для
профілактики
відстроченого
або тривалого
блювання
після перших
24 годин
рекомендується
пероральне
або
ректальне
застосування
препарату.

Діти
віком від 6
місяців до 17
років

У
педіатричній
практиці Ондавел
слід вводити
шляхом
внутрішньовенної
інфузії у

25–50
мл 0,9 % розчину
натрію
хлориду або
іншого відповідного
розчинника
(див. нижче «Застосування
розчину для
ін’єкцій»)
протягом не
менше 15
хвилин. Дозу
препарату
можна
розрахувати
за площею
поверхні
тіла або маси
тіла дитини.

Розрахунок
дози згідно з
площею
поверхні тіла
дитини

Ондавел
слід вводити
безпосередньо
перед хіміотерапією
шляхом
разової
внутрішньовенної
ін’єкції  у дозі 5
мг/м²,
внутрішньовенна
доза не має
перевищувати
8 мг.
Через 12
годин можна
розпочинати
пероральне
застосування
препарату,
яке може
тривати ще 5
днів. Не
перевищувати
дозу для
дорослих.

Ондавел
потрібно
розводити 5 %
розчином
декстрози
або 0,9 %
розчином
натрію
хлориду чи
іншим
відповідним
інфузійним розчином
і вводити
шляхом
внутрішньовенної
інфузії
впродовж не
менше 15
хвилин.

Немає
жодних даних
з
контрольованих
клінічних
досліджень
щодо
застосування
Ондавелу для
профілактики
відтермінованих
або тривалих
блювання або
нудоти, спричинених
хіміотерапаєю
(CINV). Немає
жодних даних
з контрольованих
клінічних
досліджень
щодо призначення
Ондавелу для
лікування
нудоти і
блювання, спричинених
променевою
терапією у
дітей.

Розрахунок
дози відповідно
до
маси тіла
дитини

Ондавел
слід вводити
безпосередньо
перед хіміотерапією
шляхом
разової
внутрішньовенної
ін’єкції  у дозі
0,15 мг/кг.
Внутрішньовенна
доза не має
перевищувати

8
мг. У перший
день можна
ввести ще 2
внутрішньовенні
дози з 4-годинним
інтервалом.

Через
12 годин можна
розпочинати
пероральне
застосування
препарату,
яке може
тривати ще 5
днів. Не
перевищувати
дозу для
дорослих.

Пацієнти
літнього
віку

Пацієнтам
віком від 65
років усі
дози для
внутрішньовенних
ін’єкцій слід
розчиняти та
вводити
протягом 15
хвилин, при
повторному
застосуванні
інтервал між
ін’єкціями
повинен бути
не менше 4
годин.

Для
пацієнтів
віком від 65 до 74
років
початкова
доза
ондансетрону
становить 8
мг або

16
мг, її слід вводити
шляхом
внутрішньовенної
інфузії протягом
15 хвилин, яку
можна
продовжити
введенням 2
доз по 8 мг
протягом 15
хвилин з інтервалом
між
інфузіями не
менше 4 годин.

У
пацієнтів
віком від 75
років
початкова
внутрішньовенна
ін’єкція
ондансетрону
не повинна
перевищувати
8 мг з
інфузією
впродовж не
менше 15
хвилин. Після
початкової
дози у 8 мг
можна
продовжити
застосування  2 дозами
по 8 мг, які
вводити
шляхом
інфузії
протягом 15
хвилин з
інтервалом
між
інфузіями не
менше 4 годин.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

Немає
необхідності
змінювати
режим
дозування
або шлях
введення
препарату для
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок.

Пацієнти
з печінковою
недостатністю

У
пацієнтів з
помірними і
тяжкими
порушеннями
функції
печінки
кліренс Ондавелу
значно
знижується, а
період
напіввиведення
із сироватки
крові –
зростає. Для
таких хворих
максимальна
добова доза
препарату не
має
перевищувати
8 мг.

Пацієнти
з порушенням
метаболізму
спартеїну/дебрисоквіну

Період
напіввиведення
ондансетрону
у пацієнтів з
порушенням
метаболізму
спартеїну і
дебрисоквіну
не змінюється.
У таких
пацієнтів
після
повторного
введення
концентрація
препарату
така ж, як і у
хворих з
непорушеним
метаболізмом.
Тому зміна
дозування
або частоти
введення не потрібна.

Післяопераційні
нудота і
блювання

Дорослі

Для
профілактики
післяопераційних
нудоти і
блювання
рекомендована
доза Ондавелу
становить 4
мг у вигляді
одноразової
внутрішньом’язової
або
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції під
час введення
в наркоз.

Для
лікування
післяопераційних
нудоти і блювання
рекомендована
разова доза Ондавелу
становить 4
мг у вигляді
внутрішньом’язової
або повільної
внутрішньовенної
ін’єкції.

Діти віком
від 1 місяця
до 17 років

Для
профілактики
і лікування
післяопераційних
нудоти і
блювання у
дітей, яких
оперують під
загальною
анестезією, Ондавел
можна
вводити у дозі
0,1 мг/кг маси
тіла
(максимально
– до 4 мг)
шляхом
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції (не
менше 30
секунд) до,
під час,
після введення
у наркоз або
після
операції.

Пацієнти
літнього
віку

Досвід
застосування
Ондавелу для
профілактики
і лікування
післяопераційних
нудоти і
блювання у
людей літнього
віку
обмежений,
однак Ондавел
добре
переноситься
пацієнтами
віком від 65
років, які
отримують
хіміотерапію.

Пацієнти з
нирковою
недостатністю

Немає
необхідності
змінювати
режим дозування
або шлях
введення препарату
для
пацієнтів із
порушенням
функції
нирок.

Пацієнти з
печінковою
недостатністю

У
пацієнтів з
помірними і
тяжкими
порушеннями
функції
печінки
кліренс Ондавелу
значно
знижується, а
період
напіввиведення
із сироватки
крові –
зростає. Для
таких хворих максимальна
добова доза
препарату не
має перевищувати
8 мг.

Пацієнти з
порушенням
метаболізму
спартеїну/дебрисоквіну

Період
напіввиведення
ондансетрону
у суб’єктів з
порушенням
метаболізму
спартеїну і
дебрисоквіну
не
змінюється. У
таких пацієнтів
після повторного
введення
концентрація
препарату
така ж, як і у
хворих з
неушкодженим
метаболізмом.
Тому зміна
дозування
або частоти введення
не потрібна.

Застосування
розчину для
ін’єкцій

Ампули
з Ондавелом
не містять
консервантів,
і розчин
необхідно
використовувати
негайно
після
відкриття;
розчин, що
залишився,
потрібно
знищити.

Ампули
з Ондавелом
не можна
автоклавувати.

Сумісність
з іншими
рідинами для
внутрішньовенних
ін’єкцій

Розчини
для
внутрішньовенного
вливання потрібно
готувати
безпосередньо
перед інфузією.
Проте
встановлено,
що розчин
ондансетрону
зберігає
стабільність
протягом

7
днів при
кімнатній
температурі
(до 25 °С) при
денному
світлі або в
холодильнику
при
розчиненні в
таких
середовищах:
0,9 % розчин натрію
хлориду,
розчин
глюкози 5 %,
розчин манітолу
10 %, розчин
Рінгера, 0,3 %
розчин калію
хлориду і 0,9 %
розчин
натрію
хлориду, 0,3 %
розчин калію
хлориду і
розчин
глюкози 5 %.

Встановлено,
що
ондансетрон
зберігає стабільність
також при
використанні
поліетиленових
і скляних
флаконів.
Було показано,
що
ондансетрон,
розведений 0,9 %
хлоридом
натрію або 5 %
глюкозою,
зберігає
стабільність
у поліпропіленових
шприцах.
Доведено
також, що
стабільність
у
поліпропіленових
шприцах
зберігається
при
розведенні
ондансетрону
іншими
рекомендованими
розчинами.

У
разі необхідності
тривалого
зберігання
препарату
розчинення
слід
проводити у
відповідних
асептичних
умовах.

Сумісність
з іншими
препаратами

Ондавел
можна
застосовувати
у вигляді
внутрішньовенної
інфузії зі
швидкістю 1
мг/год. Через
Y-подібний
ін’єктор
разом з Ондавелом
при
концентрації
ондансетрону
від 16 до

160
мкг/мл (тобто 8
мг/500 мл або 8 мг/50
мл
відповідно)
можна
вводити:

-
цисплатин у
концентрації
до 0,48 мг/мл,
протягом 1–8
годин;

-
5-фторурацил у
концентрації
до 0,8 мг/мл
(наприклад 2,4 г
у 3 л або 400 мг у 500
мл) зі
швидкістю не
більше 20
мл/год. Більш
висока
концентрація
5-фторурацилу
може спричинити
преципітацію
ондансетрону.
Розчин для
інфузій
5-фторурацилу
може містити
до 0,045 % хлориду
магнію на
додаток до
інших наповнювачів,
що є
сумісними;

-
карбоплатин у
концентрації
від 0,18 мг/мл до 9,9
мг/мл
(наприклад
від 90 мг у 500 мл
до 990 мг у 100 мл)
протягом 10–60
хвилин;

-
етопозид у
концентрації
від 0,14 мг/мл до 0,25
мг/мл
(наприклад
від 72 мг у 500 мл
до 250 мг у 1 л)
протягом 30–60
хвилин;

-
цефтазидим у дозі від 250
мг до 2 г,
розведений у
воді для ін’єкцій
(наприклад 2,5
мл на 250 мг або 10
мл на 2 г цефтазидиму)
у вигляді
внутрішньовенної
болюсної
ін’єкції
протягом 5
хвилин;

-
циклофосфамід у дозі від 100
мг до 1 г,
розведений у
воді для ін’єкцій
(5 мл на 100 мг
циклофосфаміду),
у вигляді
внутрішньовенної
болюсної
ін’єкції
протягом 5
хвилин;

-
доксорубіцин у дозі від 10
мг до 100 мг,
розведений у
воді для ін’єкцій
(5 мл на 10 мг
доксорубіцину),
у вигляді внутрішньовенної
болюсної
ін’єкції протягом
5 хвилин;

-
дексаметазон
у дозі 20 мг,
у вигляді
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції
протягом

2–5
хвилин (при
одночасному
введенні 8 мг
або 16 мг
ондансетрону,
розчиненого
у

50–100
мл
ін’єкційного
розчину),
протягом
приблизно 15
хвилин.
Оскільки ці
препарати є
сумісними, їх
можна
вводити
через одну
крапельницю,
при цьому в
розчині
концентрації
дексаметазону
фосфату (у
формі
натрієвої солі)
будуть
становити
від

32
мкг до 2,5 мг в 1
мл, а
ондансетрону
– від 8 мкг до 1 мг
в 1 мл.

Діти.

Застосовувати
дітям віком
від 6 місяців
(при
хіміотерапії)
та віком від 1
місяця (для
профілактики
і лікування
післяопераційних
нудоти і
блювання).

Передозування.

Даних
про
передозування
Ондавелу
недостатньо.
У більшості
випадків
симптоми
схожі на ті,
що описані у
пацієнтів,
яким вводили
рекомендовані
дози (див.
розділ «Побічні
реакції»).

Серед
проявів
передозування
повідомляли
про такі як
зорові
розлади,
запор
тяжкого
ступеня, гіпотензія,
вазовагальні
прояви із
транзиторною
атріовентрикулярною
блокадою ІІ ступеня.
У всіх
випадках ці
явища
повністю
минали.

Ондансетрон
подовжує
інтервал QT у
дозозалежній
формі. У
випадку
передозування
рекомендується
проведення
ЕКГ-моніторингу.

Є
повідомлення
про випадки
серотонінового
синдрому у
дітей
молодшого
віку після перорального
передозування.

Специфічного
антидоту не
існує, тому у
випадках
передозування
необхідно
застосовувати
симптоматичну
та
підтримуючу
терапію.

Подальше
ведення пацієнтів
слід
проводити за
клінічними
показаннями
або, по
можливості,
згідно з
рекомендаціями
національного
центру щодо
отруєнь.

Застосування
іпекакуани
для
лікування передозування
ондансетрону
не рекомендується,
оскільки  її дія
не може проявитися
через
антиеметичний
вплив Ондавелу.

Діти:
про
серотоніновий
синдром
повідомляли
у немовлят та
дітей віком
від 12 місяців
до 2 років
після
випадкового
передозування
препарату
для
перорального
застосування
(дози
перевищували
рекомендований
рівень 4 мг/кг).

Побічні
реакції.

Побічна
дія,
інформація
про яку
наведена нижче,
класифікована
за органами і
системами та
за частотою її
виникнення.
За частотою
виникнення
побічні
реакції
розподілено
на такі
категорії:
дуже часто (≥
1/10), часто (≥ 1/100 та <
1/10), нечасто (≥ 1/1000
та < 1/100), рідко (≥
1/10000 та < 1/1000), дуже
рідко (< 1/10000).

З боку
імунної
системи:

рідко:
реакції
гіперчутливості
негайного
типу, інколи тяжкі,
аж до
анафілаксії.

З боку
нервової
системи:

дуже
часто:
головний
біль;

нечасто:
судоми,
рухові
порушення
(включаючи
екстрапірамідні
реакції, такі
як окулогірний
криз,
дистонічні
реакції і
дискінезія  без
стійких
клінічних
наслідків);

рідко:
запаморочення,
переважно
під час швидкого
внутрішньовенного
введення
препарату.

З боку
органів зору:

рідко:
скороминущі
зорові
розлади
(помутніння в
очах),
головним
чином під час
внутрішньовенного
введення;

дуже
рідко: минуща
сліпота,
головним
чином під час
внутрішньовенного
застосування.
У більшості
випадків
сліпота  минає
протягом 20
хвилин.
Більшість
пацієнтів
отримували
хіміотерапевтичні
препарати,
які включали
цисплатин.
Про деякі
випадки
минущої
сліпоти
повідомляли
як про
сліпоту
кортикального
походження.

З боку
серця:

нечасто:
аритмії, біль
у грудях (з
депресією
сегмента ST
або без неї),
брадикардія;

рідко:
подовження
інтервалу QT
(включаючи тріпотіння/мерехтіння
шлуночків (torsade de pointes).

частота
невідома:
ішемія
міокарда (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

З боку
судин:

часто:
відчуття
тепла або
припливів;

нечасто:
гіпотензія.

З боку
дихальної
системи та
органів
грудної
порожнини:

нечасто:
гикавка.

З боку
травного
тракту:

часто:
запор.

З боку
гепатобіліарної
системи:

нечасто:
безсимптомне
підвищення
показників
функції
печінки.

Ці
випадки
спостерігаються
головним чином
у пацієнтів,
які
лікуються
хіміотерапевтичними
препаратами,
що містять
цисплатин.

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини:

Дуже
рідко:
токсичні
висипи, в
тому числі
токсичний
епідермальний
некроліз.

Загальні
розлади

Часто:
місцеві
реакції у
ділянці
внутрішньовенного
введення.

Під
час
післяреєстраційного
спостереження
спостерігалися
наступні
побічні
реакції.

З боку
серцево-судинної
системи: біль та
дискомфорт у
грудях,
екстрасистоли,
тахікардія,
включаючи
шлуночкову
та надшлуночкову
тахікардію,
фібриляцію
передсердь,
відчуття
серцебиття,
синкопе,
зміни ЕКГ.

Реакції
гіперчутливості:
анафілактичні
реакції,
ангіоневротичний
набряк,
бронхоспазм,
анафілактичний
шок, свербіж,
шкірні
висипи, кропив’янка.

З боку
нервової
системи: порушення
ходи, хорея,
міоклонус,
невгамовність,
відчуття
печіння,
протрузія
язика, диплопія,
парестезія.

Загальні
порушення та
місцеві
реакції: підвищення
температури
тіла, біль,
почервоніння,
печіння у
місці
введення.

Інше:
гіпокаліємія.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції
після
реєстрації
лікарського
засобу має
велике
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при
застосуванні
цього лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їхнім
законним
представникам
слід повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за
посиланням: http://aisf.dec.gov.ua/.

Термін
придатності.

3
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 30 °С.

Зберігати в
захищеному
від світла
місці.

Зберігати в
недоступному
для дітей
місці.

Несумісність.

Ондавел
не можна
застосовувати
в одному
шприці або
інфузійному
розчині
разом з
іншими лікарськими
засобами. Ондавел
у формі
ін’єкцій
можна
поєднувати лише
з
рекомендованими
розчинами
для інфузій
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Упаковка.

Розчин
для ін’єкцій, 2 мг/мл;
по 2 мл або 4 мл в
ампулі; по 5
ампул у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

ПТ.
Новелл
Фармасьютікал
Лабораторіз/

PT. Novell Pharmaceutical Laboratories.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Джл.
Ванахеранг №
35 Тладжунг
Удік, Гунунг
Путрі Богор 16962,
Індонезія/

Jl.
Wanaherang No. 35 Tlajung Udik, Gunung Putri Bogor 16962, Indonesia.