ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування лікарського
засобу

АЦИКЛОВІР-АУРОБІНДО

(ACICLOVIR-AUROBINDO)

Склад:

діюча
речовина: ацикловір
(аciclovir);

1
таблетка
містить ацикловіру
200 мг або 400 мг;

допоміжні
речовини: целюлоза
мікрокристалічна,
натрію крохмальгліколят
(тип А), повідон,
кремнію
діоксид
колоїдний
безводний,
магнію стеарат,
вода очищена.

Лікарська
форма. Таблетки.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
200 мг: круглі,
двоопуклі
таблетки без
оболонки від
білого до
майже білого
кольору з
гравіюванням
«АR 200» з одного
боку та
гладкі з
іншого боку
(розмір
таблетки:
приблизно 9,5
мм);

таблетки
400 мг: круглі,
двоопуклі
таблетки без
оболонки від
білого до
майже білого
кольору з
гравіюванням
«АR та 400», що
розділені
лінією
розлому з
одного боку
та гладкі з
іншого боку
(розмір
таблетки:
приблизно 11,8
мм).

Фармакотерапевтична
група. Противірусні
засоби
прямої дії, нуклеозиди
та
нуклеотиди,
крім
інгібіторів
зворотної транскриптази. Код
АТХ J05А B01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Ацикловір є
синтетичним
аналогом
пуринового нуклеозиду
з інгібіторною
активністю in vivo та in vitro щодо
вірусу
герпесу
людини, що
включає вірус
простого
герпесу І та
ІІ типу,
вірус вітряної
віспи та оперізувального
герпесу,
вірус Епштейна-Барр
та
цитомегаловірус.
У культурі
клітин ацикловір
виявляє
найбільшу
активність
проти вірусу
простого
герпесу
I типу і далі,
за зменшенням
активності,
проти вірусу
простого герпесу
II типу, вірусу
вітряної
віспи та оперізувального
герпесу,
вірусу Епштейна-Барр
та цитомегаловірусу.
Інгібіторна
активність ацикловіру
проти
вищезазначених
вірусів є високоселективною.
Фермент тимідинкіназа
в нормальній
неінфікованій
клітині не використовує
ацикловір
як субстрат,
тому
токсична дія
щодо клітин організму-господаря
є
мінімальною.
Проте тимідинкіназа,
закодована у
вірусах
простого
герпесу, вірусах
вітряної
віспи, оперізувального
герпесу,
перетворює ацикловір
на монофосфат
ацикловіру
– аналог нуклеозиду,
який потім
перетворюється
послідовно
на дифосфат
і трифосфат
за допомогою
ферментів
клітини.
Слідом за
вбудовуванням
у вірусну ДНК
ацикловіру
трифосфат
взаємодіє з
вірусною ДНК-полімеразою,
результатом
чого є
припинення
синтезу ланцюга
вірусної ДНК.

При
тривалих або
повторних
курсах
лікування
тяжких
хворих зі
зниженим
імунітетом можливе
зменшення
чутливості
окремих штамів
вірусу, які
не завжди
відповідають
на лікування ацикловіром.
Більшість
клінічних
випадків
нечутливості
пов’язані з
дефіцитом
вірусної тимідинкінази,
однак
існують
повідомлення
про ушкодження
вірусної тимідинкінази
та ДНК. In
vitro взаємодія
окремих
вірусів
простого герпесу
з ацикловіром
може також
призводити
до
формування
менш чутливих
штамів.
Взаємозалежність
між чутливістю
окремих вірусів
простого
герпесу in
vitro та
клінічними
результатами
лікування ацикловіром
до кінця не
з’ясована.

Фармакокінетика.

Ацикловір лише
частково
абсорбується
в кишечнику.
Середня
пікова
стабільна
концентрація
(Сssmax) у
плазмі крові
після
прийому дози
200 мг із 4-годинним
інтервалом
становить 3,1 мкмоль (0,7 мкг/мл), а
рівень у
плазмі (Cssmin)
– 1,8 мкмоль
(0,4 мкг/мл).
Відповідні Сssmax рівні
після доз 400 мг
і 800 мг із
4-годинним
інтервалом
становлять 5,3 мкмоль (1,2 мкг/мл) та 8 мкмоль (1,8 мкг/мл) та
еквівалентні
Cssmin рівні
були 2,7 мкмоль
(0,6 мкг/мл)
та 4 мкмоль
(0,9 мкг/мл).

У
дорослих
кінцевий
період напіввиведення
(t1/2) при
внутрішньовенному
введенні ацикловіру
становить
приблизно 2,9
години.
Більшість препарату
виводиться в
незміненому
вигляді
нирками.
Нирковий
кліренс ацикловіру
суттєво
вищий за
кліренс
креатиніну,
що вказує на
те, що
виведення
препарату
нирками здійснюється
шляхом не
лише гломерулярної
фільтрації, а
й тубулярної
секреції.

9-карбоксиметоксиметилгуанін
є єдиним важливим
метаболітом ацикловіру,
який може
бути
визначений у
сечі, і
становить
приблизно 10‑15 %
застосованої
дози. Якщо ацикловір
застосовують
через годину
після
прийому 1 г пробенециду,
кінцевий t1/2 та
площа під
кривою
«концентрація/час»
(AUC) збільшуються
на 18 % і 40 %
відповідно.

У
хворих із
хронічною
нирковою
недостатністю
середній
кінцевий t1/2 становить
19,5 години.
Середній t1/2 ацикловіру
під час
гемодіалізу
становить 5,7
години. Рівень
ацикловіру
в плазмі
крові під час
діалізу
знижується приблизно
на 60 %.

Концентрація
препарату у
цереброспінальній
рідині
становить
приблизно 50 %
від відповідної
концентрації
у плазмі
крові. Рівень
зв’язування
з білками
плазми крові
відносно
низький (від 9
до 33 %) і при
взаємодії з іншими
лікарськими
засобами не
змінюється.
При одночасному
застосуванні
ацикловіру
та зидовудину
для
лікування
ВІЛ-інфікованих
хворих не було
виявлено
ніяких змін
фармакокінетики
цих
препаратів.

Клінічні
характеристики.

Показання.

-
Лікування
вірусних
інфекцій
шкіри та слизових
оболонок,
спричинених
вірусом простого
герпесу,
включаючи
первинний та рецидивуючий
генітальний
герпес.

-
Супресія
(профілактика
рецидивів)
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу, у
хворих з нормальним
імунітетом.

-
Профілактика
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу, у
хворих з
імунодефіцитом.

-
Лікування
інфекцій,
спричинених
вірусом Varicella
zoster (вітряна
віспа та оперізувальний
герпес).

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до ацикловіру,
валацикловіру
або до інших
компонентів
препарату.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Клінічно
важливої
взаємодії ацикловіру
з іншими
лікарськими
засобами не
було виявлено.
Ацикловір
виділяється
головним
чином у
незміненому
вигляді
нирками
шляхом канальцевої
секреції,
тому будь-які
препарати, що
мають
аналогічний
механізм
виділення,
можуть збільшувати
концентрацію
ацикловіру
в плазмі
крові. Пробенецид
і циметидин
подовжують t1/2 ацикловіру
та
збільшують AUC.
При
одночасному
застосуванні
ацикловіру
з імуносупресантом,
який
застосовується
при
лікуванні
хворих після
трансплантації
органів, - мофетилу мікофенолатом - в
плазмі крові
також
підвищується
рівень ацикловіру
та
неактивного
метаболіту мофетилу мікофенолату,
але з огляду
на широкий
терапевтичний
індекс ацикловіру
коригувати
дозу не
потрібно.

Експериментальне
дослідження
п’яти чоловіків
вказує на те,
що супутня
терапія ацикловіром
збільшує AUC
повністю
введеного
теофіліну приблизно
на 50 %.
Рекомендується
вимірювати концентрацію
в плазмі
крові при
одночасній
терапії ацикловіром.

Особливості
застосування.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю
та пацієнти
літнього
віку.

Ацикловір
виводиться з
організму
головним
чином шляхом
ниркового
кліренсу,
тому хворим з
нирковою
недостатністю
дозу слід
зменшувати
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»). У
хворих
літнього
віку також
велика ймовірність
порушення
функції
нирок, тому
для цієї
групи
пацієнтів
теж може бути
потрібним
зменшення
дози. Обидві
ці групи
(хворі з
нирковою
недостатністю
та хворі
літнього
віку) є
групами
ризику
виникнення
неврологічних
побічних
реакцій, тому
повинні перебувати
під пильним
контролем
для виявлення
цих побічних
реакцій. За
отриманими
даними, такі
реакції є
загалом
оборотними у
разі припинення
лікування
препаратом
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Тривалі або
повторні
курси
лікування ацикловіром
пацієнтів з
дуже
ослабленим
імунітетом можуть
призвести до
виділення
вірусних штамів
зі зниженою
чутливістю,
які можуть не
відповідати
на тривале
лікування ацикловіром.

Слід
звертати
особливу
увагу на
підтримку
адекватного
рівня
гідратації
хворих, які
отримують
високі дози ацикловіру.

Ризик
ураження
нирок
збільшується
при сумісному
застосуванні
з іншими нефротоксичними
препаратами.

Наявні
дані
клінічних
досліджень
не є достатніми
для того, щоб
зробити
висновок, що
лікування ацикловіром
знижує
частоту
ускладнень,
пов'язаних з
вітряною
віспою, у імунокомпетентних
пацієнтів.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність. Застосування
ацикловіру
слід
розглядати
лише тоді,
коли
потенційна
користь
перевищує
можливість
невідомих
ризиків. У післяреєстраційному
реєстрі
нагляду за
вагітними
задокументовано
результати
застосування
вагітним різних
фармацевтичних
форм ацикловіру.
Не виявлено
збільшення
кількості
вроджених
вад у дітей,
матері яких
застосовували
ацикловір
під час
вагітності,
порівняно із
загальною
популяцією. Будь-які
вроджені
дефекти не
були
унікальними
та не мали
спільних ознак,
які могли б
свідчити про
спільне
походження.

Період
годування
груддю. При
пероральному
прийомі 200 мг ацикловіру
5 разів на
добу ацикловір
виявляється
у грудному
молоці в
концентраціях,
що
становлять 0,6‑4,1
рівня ацикловіру
у плазмі
крові.
Потенційно
дитина, яку
годують цим
молоком, може
засвоїти ацикловір
у дозі до 0,3
мг/кг маси
тіла на добу.
Тому призначати
ацикловір
жінкам, які
годують
груддю,
потрібно з
обережністю,
враховуючи
співвідношення
користь/ризик. Фертильність.
Інформація
щодо впливу ацикловіру
на жіночу
фертильність
відсутня.
У дослідженні
20 пацієнтів
чоловічої
статі з
нормальним
числом
сперматозоїдів
при
пероральному
застосуванні
у дозі до 1 г на
добу протягом
шести
місяців, не
було
виявлено
клінічно
значущого
впливу на
кількість
сперматозоїдів,
моторику або
морфологію.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

При
вирішенні
питання про
можливість
керування
автомобілем
та іншими
механізмами
слід брати до
уваги
клінічний
статус пацієнта
та профіль
побічних дій
препарату. Клінічних
досліджень
щодо впливу ацикловіру
на швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або роботі з
іншими
механізмами
не
проводилось.
Крім того,
фармакологія
ацикловіру
не дає
підстав
очікувати
будь-якого
негативного
впливу, але
слід мати на
увазі профіль
побічних
реакцій.

Спосіб
застосування
та дози.

Таблетку
слід
приймати
цілою,
запиваючи водою.
При
застосуванні
високих доз ацикловіру
потрібно
підтримувати
адекватний
рівень
гідратації
організму.

Дорослі.

Лікування
інфекцій,
спричинених
вірусом простого
герпесу.

Для
лікування
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу,
необхідно
приймати таблетки
ацикловіру
в дозі 200 мг 5
разів на добу
із приблизно
4-годинним
інтервалом,
за винятком
нічного періоду.

Лікування
повинно
тривати 5
днів, але у
разі тяжкої
первинної
інфекції
воно може
бути продовжено.

Для
хворих з
тяжким
імунодефіцитом
(наприклад,
після
трансплантації
кісткового
мозку) чи для
хворих зі
зниженою
абсорбцією у кишечнику
дозу можна
подвоїти до 400
мг або застосовувати
відповідну
дозу для
внутрішньовенного
введення.

Лікування
потрібно
починати
якомога раніше
після
початку
розвитку
інфекції. У
випадку рецидивуючого
герпесу
найкраще
починати
лікування у
продромальний
період або
після появи
перших ознак
ураження
шкіри.

Профілактика
рецидивів (супресивна
терапія)
інфекцій,
спричинених
вірусом простого
герпесу.

У
хворих з
нормальним
імунітетом
для запобігання
рецидивам
інфекцій,
спричинених вірусом
простого
герпесу,
таблетки ацикловіру
в дозі 200 мг
приймають 4
рази на добу
з приблизно
6-годинним
інтервалом.

Для
зручності
більшість
пацієнтів
можуть
приймати 400 мг ацикловіру
2 рази на добу
з приблизно
12-годинним
інтервалом.

Лікування
буде
ефективним
навіть після
зменшення
дози
таблеток ацикловіру
до 200 мг, які
приймають 3
рази на добу
з 8-годинним
інтервалом
або навіть 2
рази на добу
з 12-годинним
інтервалом.

У
деяких
хворих
радикальне
поліпшення
спостерігається
після
прийому
загальної добової
дози ацикловіру
800 мг.

Для
спостереження
за можливими
змінами природного
перебігу
захворювання
терапію ацикловіром
потрібно
періодично
переривати з
інтервалом 6-12
місяців.

Профілактика
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу.

Для
профілактики
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу,
хворим з
імунодефіцитом
таблетки ацикловіру
в дозі 200 мг
потрібно
приймати 4
рази на добу
з приблизно
6-годинним
інтервалом.
Для хворих зі
значним
імунодефіцитом
(наприклад,
після
трансплантації
кісткового
мозку) або для
хворих зі
зниженою
абсорбцією у
кишечнику
дозу можна
подвоїти до 400
мг або застосовувати
відповідну
дозу для
внутрішньовенного
введення.

Тривалість
профілактики
залежить від
тривалості
періоду
ризику.

Лікування
вітряної
віспи та оперізувального
герпесу.

Для
лікування
інфекцій,
спричинених
вірусом
вітряної
віспи тa оперізувального
герпесу,
потрібно
приймати
таблетки ацикловіру
в дозі 800 мг 5
разів на добу
з приблизно 4‑годинним
інтервалом,
за винятком
нічного періоду.
Лікування
повинно
тривати 7 діб.
Хворим з
тяжким
імунодефіцитом
(наприклад, після
трансплантації
кісткового
мозку) або
хворим зі
зниженою
абсорбцією у
кишечнику
краще
застосовувати
внутрішньовенне
введення.

Лікування
потрібно
починати
якомога раніше
після
початку
захворювання,
результат
буде кращий,
якщо
лікування
почати відразу
ж після появи
висипань.

Діти.

Для
лікування
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу, та
профілактики
інфекцій,
спричинених
вірусом
простого
герпесу,
дітям з
імунодефіцитом
віком від 2
років можна
застосовувати
дози як для
дорослих. Для
лікування
вітряної
віспи у дітей
віком від 6
років
призначають
800 мг
лікарського засобу
Ацикловір-Ауробіндо
4 рази на добу,
дітям віком
від 2 до 6 років
можна
застосовувати
400 мг
лікарського
засобу Ацикловір-Ауробіндо
4 рази на добу.
Тривалість лікування
становить 5
днів.

Більш
точно разову
дозу
препарату
можна розрахувати
за масою тіла
дитини як 20
мг/кг маси
тіла (не
перевищувати
800 мг)
лікарського засобу
Ацикловір-Ауробіндо
4 рази на добу.
Спеціальних
даних щодо
застосування
лікарського
засобу Ацикловір-Ауробіндо
для
профілактики
(запобігання
рецидивам) інфекцій,
спричинених
вірусом
простого герпесу,
або для
лікування
інфекцій,
спричинених
вірусом оперізувального
герпесу, у
дітей з
нормальним
імунітетом немає.

Для
лікування
інфекцій,
спричинених
вірусами
герпесу, у
новонароджених
та дітей віком
до 3 місяців
застосовують
ацикловір
у формах для інфузій.

Пацієнти
літнього
віку.

Слід
мати на увазі
можливість
порушення функції
нирок у
хворих
літнього
віку, і дозу препарату
для них
потрібно
відповідно
змінити (див.
«Ниркова
недостатність»).
Необхідно
підтримувати
адекватний
рівень гідратації
організму у
пацієнтів
літнього віку,
які
отримують
високі дози ацикловіру.

Ниркова
недостатність.

Ацикловір слід
з
обережністю
призначати
хворим із нирковою
недостатністю.
Необхідно підтримувати
адекватний
рівень
гідратації
організму.

При
профілактиці
та лікуванні
інфекцій, спричинених
вірусом
простого
герпесу, у хворих
з нирковою
недостатністю
рекомендовані
пероральні
дози не
призводять
до накопичення
ацикловіру,
рівень якого
перевищував
би безпечний
рівень,
встановлений
для
внутрішньовенного
введення.
Проте для
хворих з
тяжкою нирковою
недостатністю
(кліренс
креатиніну
менше 10 мл/хв)
рекомендується
встановити
дозу 200 мг 2 рази
на добу з
інтервалом
приблизно 12 годин.

При
лікуванні
інфекцій,
спричинених
вірусом Varicella
zoster (вітряна
віспа та оперізувальний
герпес), для
хворих зі
значно
зниженим
імунітетом
рекомендується
при тяжкій
нирковій
недостатності
(кліренс
креатиніну
менше 10 мл/хв)
встановити
дозу 800 мг 2 рази
на добу з приблизно
12-годинним
інтервалом, а
для хворих з
помірною
нирковою
недостатністю
(кліренс
креатиніну в
межах 10-25 мл/хв)
– 800 мг 3 рази на добу
з інтервалом
приблизно 8
годин.

Діти.

Таблетки
ацикловіру
застосовують
дітям віком
від 2 років.

Передозування.

Симптоми. Ацикловір
лише
частково
абсорбується
зі шлунково-кишкового
тракту.
Були випадки
ненавмисного
прийому
внутрішньо
пацієнтами
до 20 г ацикловіру
без
виникнення
токсичного
ефекту. При
випадковому
повторному
передозуванні
перорального
ацикловіру
протягом
декількох
днів
виникають
гастроентерологічні
(такі як
нудота та
блювання) та
неврологічні
симптоми
(головний
біль і
сплутаність
свідомості).
При передозуванні
внутрішньовенного
ацикловіру
підвищується
рівень
креатиніну
сироватки
крові, азоту
сечовини крові
і,
відповідно,
з’являється
ниркова недостатність.
Неврологічними
проявами передозування
можуть бути
сплутаність
свідомості,
галюцинації,
збудження,
судоми та кома.

Лікування.
Хворого
потрібно
ретельно
обстежити
для виявлення
симптомів
інтоксикації.
Оскільки
рівень ацикловіру
в крові добре
елімінується
за допомогою
гемодіалізу,
останній
слід
застосовувати
у разі
передозування.

Побічні
реакції.

Побічні
реакції,
відомості
про які
наведено
нижче,
класифіковано
за органами і
системами та
за частотою
їх
виникнення.
Категорії
частоти: дуже
часто (≥ 1/10),
часто (≥ 1/100 та
< 1/10), нечасто
(≥ 1/1000 та < 1/100), рідко
(≥ 1/10000 та < 1/1000),
дуже рідко
(< 1/10 000).

З
боку крові та
лімфатичної
системи.

Дуже
рідко:
анемія, тромбоцитопенія,
лейкопенія.

З
боку імунної
системи.

Рідко:
анафілаксія.

З
боку
нервової
системи.

Часто:
головний
біль,
запаморочення.

Дуже
рідко:
збудженість,
сплутаність
свідомості,
тремор,
атаксія,
дизартрія,
галюцинації, психотичні
симптоми,
судоми,
сонливість,
енцефалопатія,
кома.

Вищенаведені
неврологічні
реакції є загалом
оборотними і
зазвичай
виникають у
хворих з
нирковою
недостатністю
або з іншими
факторами
ризику (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

З
боку
респіраторної
системи,
органів грудної
клітки та
середостіння.

Рідко:
задишка.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту.

Часто:
нудота,
блювання,
діарея, біль
у животі.

З
боку печінки
і
жовчовивідних
шляхів.

Рідко:
оборотне
підвищення
рівня
білірубіну
та печінкових
ферментів.

Дуже
рідко:
жовтяниця,
гепатит.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини.

Часто:
свербіж,
висипання
(включаючи
світлочутливість).

Нечасто:
кропив’янка,
прискорене
дифузне випадання
волосся.
Оскільки
випадання волосся
може бути
пов’язане з
великою
кількістю хвороб і
застосовуваних
лікарських
засобів, чіткого
зв’язку з ацикловіром
виявлено не
було.

Рідко: ангіоневротичний
набряк.

З
боку нирок та
сечовидільної
системи.

Рідко:
збільшення
рівня
сечовини та
креатиніну крові.

Дуже
рідко:
гостра
ниркова
недостатність,
біль у нирках.

Біль
у нирках може
бути
асоційований
з нирковою
недостатністю
та кристалурією.

Загальні
розлади.

Часто:
стомлюваність,
гарячка.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua

Термін
придатності. 2 роки.

Умови
зберігання. Зберігати
при
температурі
не вище 25 °С.
Зберігати в
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

Таблетки
по 200 мг: по 5
таблеток у
блістері, по 2 або
по 4 блістери у
картонній
коробці.

Таблетки
по 400 мг: по 5
таблеток у
блістері, по 2
блістери у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

Ауробіндо Фарма
Лімітед, Формулейшин,
Юніт-XV/Aurobindo
Pharma Limited, Formulation
Unit-XV.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Блок
А та Блок Б, Плот № 17а, Е Бонангі Вілладж, Паравада
Мандал, Анакапаллі
Дістрікт,
Анакапаллі,
531021, Індія/ Block A and B, Plot No 17a, E Bonangi
Village, Parawada Mandal, Anakapalli District, Anakapalli, 531021, India.