ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

АУРОДАНС

(AURODANZ)

Склад:

діюча
речовина: ondansetron;

1 мл
розчину
містить:
ондансетрону
гідрохлориду
дигідрату
еквівалентно
ондансетрону        2
мг;

допоміжні
речовини:
кислота
лимонна,
моногідрат;
натрію цитрат
(дигідрат);
натрію
хлорид; вода
для ін’єкцій.

Лікарська
форма.
Розчин для
ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
прозорий,
безбарвний
розчин,
вільний від видимих
часток.

Фармакотерапевтична
група. Протиблювотні
засоби та
препарати, що
усувають
нудоту.
Антагоністи
рецепторів
серотоніну
(5НТ3). Код АТХ
А04А А01.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка.

Ондансетрон
–
сильнодіючий
високоселективний
антагоніст
5НТ3 (серотонінових)
рецепторів.
Препарат
попереджує
або усуває
нудоту і
блювання, що
спричиняються
цитотоксичною
хіміотерапією
та/або
променевою терапією,
а також
післяопераційні
нудоту і блювання.
Механізм дії
ондансетрону
до кінця не
з’ясований.
Можливо,
препарат
блокує
виникнення
блювотного
рефлексу,
виявляючи
антагоністичну
дію відносно
5НТ3-рецепторів,
які
локалізуються
у нейронах як
периферичної,
так і
центральної
нервової
системи. Лікарський
засіб не
зменшує
психомоторної
активності
пацієнта і не
виявляє
седативного
ефекту.

Фармакокінетика.

Об’єм
розподілу
після
парентерального
введення у
дорослих
становить 140 л.
Основна частина
введеної дози
піддається
метаболізму
у печінці. Із
сечею у
незміненому
вигляді
виводиться
менше 5 %
препарату.
Період
напіввиведення
– приблизно 3
години (у
хворих
літнього
віку – 5 годин).
Зв’язування
з білками
плазми – 70–76 %.

У
пацієнтів з
нирковою
недостатністю
помірного
ступеня
(кліренс
креатиніну
15–60 мл/хв)
зменшуються
як системний
кліренс, так
і об’єм
розподілу
ондансетрону,
результатом
чого є
клінічно
незначуще
збільшення
періоду
напіввиведення
препарату.
Фармакокінетика
ондансетрону
практично не
змінюється у
пацієнтів з
нирковою
недостатністю
тяжкого
ступеня, які
знаходяться
на хронічному
гемодіалізі
(дослідження
проводилось у
перерві між
сеансами
гемодіалізу).
У пацієнтів з
хронічною
печінковою
недостатністю
тяжкого
ступеня
системний
кліренс ондансетрону
помітно
зменшується
зі
збільшенням
періоду
напіввиведення
(15–32 години).

Клінічні
характеристики.

Показання.

Нудота і
блювання,
спричинені
цитотоксичною
хіміотерапією
та
променевою
терапією.

Профілактика
та лікування
післяопераційної
нудоти і
блювання.

Протипоказання.

Застосування
ондансетрону
разом з апоморфіну
гідрохлоридом
(спостерігалися
випадки
сильної
артеріальної
гіпотензії
та втрати
свідомості
під час
сумісного
застосування).

Гіперчутливість
до будь-якого
компонента
лікарського
засобу.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Ондансетрон
не прискорює
і не гальмує
метаболізм
інших
препаратів
при
одночасному
з ним
застосуванні.
Спеціальні
дослідження
показали, що
ондансетрон
не взаємодіє з
алкоголем,
темазепамом,
фуросемідом,
алфентанілом,
трамадолом,
морфіном, лідокаїном,
тіопенталом
або
пропофолом.

Ондансетрон
метаболізується
різноманітними
ферментами
цитохрому Р450
печінки: CYP3A4, CYP2D6 та
CYP1A2. Завдяки
різноманітності
ферментів метаболізму
ондансетрону
гальмування
або
зменшення
активності
одного з них
(наприклад
генетичний
дефіцит CYP2D6) у
звичайних умовах
компенсується
іншими
ферментами і
не буде мати
впливу на
загальний
кліренс креатиніну
або вплив
буде
незначним.

З
обережністю
слід
застосовувати
ондансетрон
разом з
лікарськими
засобами, що
подовжують
інтервал QT
та/або
спричиняють
порушення
електролітного
балансу (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Застосування
ондансетрону
разом з препаратами,
які
подовжують
інтервал QT,
може призвести
до
додаткового
подовження
інтервалу QT.
Супутнє
застосування
ондансетрону
з
кардіотоксичними
препаратами
(наприклад,
антрацикліни
(такі як
доксорубіцин,
даунорубіцин)
або
трастузумаб),
антибіотиками
(такими як
еритроміцин),
протигрибковими
препаратами
(такими як
кетоконазол),
антиаритмічними
препаратами
(такими як аміодарон)
та
бета-блокаторами
(такими як атенолол
або тимолол)
збільшує
ризик розвитку
аритмій (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Серотонінергетики
(наприклад,
СІЗЗС та ІЗЗСН)

Серотоніновий
синдром
(включаючи зміни
психічного
статусу,
вегетативну
нестабільність
і
нервово-м’язові
порушення)
був описаний
після
одночасного
застосування
ондансетрону
та інших
серотонінергічних
препаратів, у
тому числі
селективних
інгібіторів
зворотного
захоплення
серотоніну
(СІЗЗС) та
інгібіторів
зворотного
захоплення
серотоніну
та
норадреналіну
(ІЗЗСН) (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Апоморфін

Застосування
ондансетрону
разом з апоморфіну
гідрохлоридом
протипоказане,
оскільки
спостерігалися
випадки
сильної гіпотензії
та втрати
свідомості
під час
сумісного
застосування.

Фенітоїн,
карбамазепін
і рифампіцин

У
пацієнтів,
які
лікуються
потенційними
індукторами
CYP3A4 (наприклад
фенітоїном,
карбамазепіном
і
рифампіцином),
кліренс
ондансетрону
збільшується,
і його
концентрація
у крові
зменшується.

Трамадол

За
даними
деяких
клінічних
досліджень,
ондансетрон
може
зменшувати
аналгетичний
ефект
трамадолу.

Особливості
застосування.

При
лікуванні
пацієнтів із
проявами
гіперчутливості
до інших
селективних
антагоністів
5НТ3-рецепторів
спостерігалися
реакції
гіперчутливості.

Реакції,
пов’язані з
дихальною
системою, лікують
симптоматично.
Медичні
працівники
мають
звертати на
них особливу
увагу, оскільки
вони є
ознаками
реакцій
підвищеної чутливості
на
лікарський
засіб.

Ондансетрон
у дозозалежній
формі
подовжує
інтервал QT
(див. розділ «Фармакологічні
властивості»).
Також під час
післямаркетингового
спостереження
повідомлялося
про випадки
тремтіння/мерехтіння
шлуночків (torsade de pointes) при
застосуванні
ондансетрону.
Слід уникати
застосування
ондансетрону
пацієнтам із
вродженим синдромом
подовження QT.
Ондансетрон
слід застосовувати
з
обережністю
для
лікування пацієнтів,
які мають або
у яких може
розвинутись
подовження
інтервалу QT,
включаючи пацієнтів
з порушенням
електролітного
балансу, застійною
серцевою
недостатністю,
брадиаритміями
і пацієнтів,
які
лікуються
іншими препаратами,
що можуть
спричиняти
подовження
інтервалу QT
або
порушення
електролітного
балансу.

Перед
початком
застосування
слід скорегувати
гіпокаліємію
та
гіпомагніємію.

Після
одночасного
застосування
ондансетрону
та інших
серотонінергічних
препаратів
був описаний
серотоніновий
синдром (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
Якщо
одночасне
лікування
ондансетроном
та іншими
серотонінергічними
препаратами
клінічно
обґрунтовано,
рекомендується
відповідне
спостереження
пацієнта.

Оскільки
ондансетрон
послаблює
перистальтику
кишечнику,
потрібний
ретельний нагляд
за
пацієнтами з
ознаками
підгострої непрохідності
кишечнику
під час
застосування
Ауродансу.

У
пацієнтів,
яким
проводиться
хірургічне втручання
в
аденотонзилярній
ділянці, застосування
ондансетрону
для
профілактики
нудоти та
блювання
може
маскувати
виникнення
кровотечі.
Тому такі
хворі
підлягають
ретельному
нагляду
після
застосування
ондансетрону.

Повідомлялося
про випадки
ішемії
міокарду у
пацієнтів,
які
отримували
ондансетрон.
У деяких
пацієнтів,
особливо у
разі внутрішньовенного
введення,
симптоми
з’явилися
одразу після
введення
ондансетрону.
Пацієнтів
слід
попередити
про ознаки та
симптоми
ішемії
міокарда.

Лікарський
засіб
містить
менше ніж 1
ммоль натрію
(23 мг) на дозу,
тобто є
фактично
безнатрієвим.

Діти

У
дітей, які
отримують
ондансетрон
разом із
гепатотоксичними
хіміотерапевтичними
препаратами,
потрібно
ретельно
стежити за
можливими
порушеннями
функції
печінки.

Режими
дозування

При
розрахунку
дози згідно з
масою тіла і
застосуванні
трьох доз з
4-годинним
інтервалом
загальна
добова доза
буде вищою,
ніж при
застосуванні
однієї дози 5
мг/м2 і
однієї дози
препарату
перорально.
Порівняльна
ефективність
цих двох
режимів
дозування не
була оцінена
у клінічних
дослідженнях.
Порівняння
результатів
різних досліджень
свідчить про
подібну
ефективність
обох режимів
дозування.

Застосування
в період
вагітності
або годування
груддю.

Жінки
дітородного
віку

Жінки
дітородного
віку повинні
розглянути
питання про
використання
контрацепції.

Вагітність

На
підставі
проведених
епідеміологічних
досліджень
підозрюється,
що
ондансетрон
спричиняє
вади
щелепно-лицьової
ділянки при
застосуванні
протягом
першого
триместру
вагітності.

В
одному з
когортних
досліджень,
що включало 1,8
мільйона
вагітностей,
застосування
ондансетрону
у першому
триместрі
було пов’язано
з підвищеним
ризиком
розщеплення
ротової
порожнини (3
додаткові
випадки на 10 000 жінок,
які отримували
ондансетрон;
скоригований
відносний
ризик: 1,24; 95 %
довірчий
інтервал (ДІ):
1,03–1,48).

Доступні
результати
епідеміологічних
досліджень
серцевих вад
суперечливі.
Дослідження
на тваринах
не свідчать
про прямі чи
опосередковані
шкідливі
ефекти, пов’язані
з
репродуктивною
токсичністю.

Ондансетрон
не слід
застосовувати
протягом
першого
триместру
вагітності.

Період
годування
груддю

Ондансетрон
проникає у
грудне
молоко, тому
під час
застосування
лікарського
засобу
необхідно
припинити
годування
груддю.

Фертильність

Інформація
щодо впливу
ондансетрону
на фертильність
у людини
відсутня.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Психомоторні
тести
показали, що
ондансетрон
не впливає на
здатність
керувати механізмами
і не чинить
седативної
дії. Однак
при
вирішенні
питання про
здатність керувати
автотранспортом
або іншими
механізмами
слід брати до
уваги
профіль
побічних дій
лікарського
засобу.

Спосіб
застосування
та дози.

Нудота
і блювання,
спричинені
хіміотерапією
та
променевою
терапією

Дорослі

Еметогенний
потенціал
терапії раку
варіює
залежно від
дози та
комбінації
режимів хіміотерапії
та
променевої
терапії. Вибір
режиму
дозування
залежить від
тяжкості еметогенного
впливу. Дозу
Ауродансу
(діапазон від
8 до 32 мг на день)
і спосіб
застосування
обирають
відповідно
до
нижченаведених
рекомендацій.

Еметогенна
хіміотерапія
та променева
терапія

Рекомендована
внутрішньовенна
або внутрішньом’язова
доза
Ауродансу – 8
мг у вигляді
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції
впродовж не
менше ніж 30
секунд або
внутрішньом’язової
ін’єкції
безпосередньо
перед
лікуванням.

Для
профілактики
відстроченого
або тривалого
блювання
після перших
24 годин
рекомендується
пероральне
або
ректальне
застосування
препарату на
період до 5
днів після
закінчення
курсу
лікування.

Високоеметогенна
хіміотерапія
(наприклад
високі дози
цисплатину)

Ауроданс
можна
призначати у
вигляді одноразової
дози 8 мг
внутрішньовенно
або внутрішньом’язово
безпосередньо
перед хіміотерапією.

Для
високоеметогенної
хіміотерапії
8 мг
Ауродансу
або меншу
дозу не потрібно
розводити та
можна
вводити шляхом
повільної
внутрішньовенної
або внутрішньом’язової
ін’єкції (не
менш ніж 30
секунд)
безпосередньо
перед
хіміотерапією
з подальшим
дворазовим
внутрішньовенним
або внутрішньом’язовим
введенням 8
мг через 2 та 4
години або
постійною
інфузією 1
мг/год
протягом 24 годин.

Дози
понад 8 мг (до 16
мг), можна
застосовувати
лише у
вигляді
внутрішньовенної
інфузії на 50–100
мл 0,9 % розчину
натрію
хлориду або
іншого відповідного
розчинника;
інфузія має
тривати не
менше 15 хвилин.

Одноразову
дозу більше 16
мг
застосовувати
не можна,
оскільки зі
збільшенням
дози збільшується
ризик
подовження
інтервалу QT
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Вибір
режиму
дозування
залежить від
тяжкості
еметогенного
впливу.
Ефективність
Ауродансу
при
високоеметогенній
хіміотерапії
може бути
підвищена
додатковим
одноразовим
внутрішньовенним
введенням
дексаметазону
натрію
фосфату у
дозі 20 мг
перед
хіміотерапією.

Для
профілактики
відстроченого
або тривалого
блювання
після перших
24 годин
рекомендується
пероральне
або
ректальне
застосування
препарату.

Діти віком
від 6 місяців
до 17 років

В
педіатричній
практиці
Ауроданс
слід вводити
шляхом
внутрішньовенної
інфузії в
25–50 мл 0,9 %
розчину
натрію
хлориду або
іншого
відповідного
розчинника
протягом не
менше 15
хвилин. Дозу
лікарського
засобу можна
розрахувати
за площею
поверхні
тіла або за
масою тіла
дитини.

Розрахунок
дози згідно з
площею
поверхні тіла
дитини

Ауроданс
слід вводити
безпосередньо
перед
хіміотерапією
шляхом
разової внутрішньовенної
ін’єкції у
дозі 5 мг/м²,
внутрішньовенна
доза не має
перевищувати
8 мг.
Через 12
годин можна
розпочинати
пероральне
застосування
препарату,
яке може
тривати ще 5
днів. Не
перевищувати
дозу для
дорослих.

Ауроданс
потрібно
розводити 5 %
розчином декстрози
або 0,9 %
розчином
натрію
хлориду чи іншим
відповідним
інфузійним
розчином і вводити
шляхом
внутрішньовенної
інфузії впродовж
не менше ніж 15
хвилин.

Немає
жодних даних
з
контрольованих
клінічних
досліджень
щодо
застосування
ондансетрону
для профілактики
відтермінованих
або тривалих
блювання та
нудоти, що
викликані
хіміотерапією.
Також немає
жодних даних
з контрольованих
клінічних
досліджень
щодо призначення
ондансетрону
для
лікування
нудоти і
блювання, викликаних
променевою
терапією у
дітей.

Розрахунок
дози згідно з
масою тіла
дитини

Ауроданс
слід вводити
безпосередньо
перед
хіміотерапією
шляхом
разової
внутрішньовенної
ін’єкції у
дозі 0,15 мг/кг.
Внутрішньовенна
доза не має
перевищувати        8
мг. У перший
день можна
ввести ще 2
внутрішньовенні
дози з
4-годинним
інтервалом.

Через
12 годин можна
розпочинати
пероральне
застосування
препарату,
яке може
тривати ще 5
днів. Не
перевищувати
дозу для
дорослих.

Хворі літнього
віку

Пацієнтам
віком від 65
років всі
дози для внутрішньовенних
ін’єкцій
слід
розчиняти та
вводити
протягом 15
хвилин, при
повторному
застосуванні
інтервал між
ін’єкціями повинен
бути не менше
4 годин.

Для
пацієнтів
віком від 65 до 74
років
початкова
доза
ондансетрону
становить 8
мг або
16 мг, її
вводять
шляхом внутрішньовенної
інфузії
протягом 15
хвилин, яку
можна
продовжити
введенням 2
доз по 8 мг протягом
15 хвилин з
інтервалом
між
інфузіями не
менше 4 годин.

У
пацієнтів
віком від 75
років
початкова
внутрішньовенна
ін’єкція ондансетрону
не повинна
перевищувати
8 мг з інфузією
впродовж не
менше 15
хвилин. Після
початкової
дози 8 мг
можна
застосувати 2
дози по 8 мг,
які вводять
шляхом
інфузії
протягом 15
хвилин з
інтервалом
між
інфузіями не
менше 4 годин.

Пацієнти з
нирковою
недостатністю

Немає
необхідності
змінювати
режим дозування
або шлях
введення
препарату
для пацієнтів
з порушенням
функції
нирок.

Пацієнти з
печінковою
недостатністю

У
пацієнтів з
помірними і
тяжкими
порушеннями
функції печінки
кліренс
Ауродансу
значно
знижується, а
період
напіввиведення
із сироватки крові
– зростає.
Для таких
хворих
максимальна
добова доза
препарату не
має перевищувати
8 мг.

Пацієнти з
порушенням
метаболізму
спартеїну/дебрисоквіну

Період
напіввиведення
ондансетрону
у пацієнтів з
порушенням
метаболізму
спартеїну і
дебрисоквіну
не змінюється.
У таких
пацієнтів
після
повторного
введення
концентрація
препарату
така ж, як і у
хворих з
непорушеним
метаболізмом.
Тому зміна
дозування
або частоти
введення не
потрібна.

Післяопераційні
нудота і
блювання

Дорослі

Для
профілактики
післяопераційних
нудоти і
блювання
рекомендована
доза Ауродансу
становить 4
мг у вигляді
одноразової
внутрішньом’язової
або
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції під
час введення
в наркоз.

Для
лікування
післяопераційних
нудоти і блювання
рекомендована
разова доза
Ауродансу
становить 4
мг у вигляді
внутрішньом’язової
або
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції.

Діти віком
від 1 місяця
до 17 років

Для
профілактики
і лікування
післяопераційних
нудоти і
блювання у
дітей, яких
оперують під
загальною
анестезією,
Ауроданс
можна
вводити у дозі
0,1 мг/кг маси
тіла
(максимально
– до 4 мг)
шляхом
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції (не
менше 30
секунд) до,
під час, після
введення у
наркоз або
після
операції.

Хворі
літнього
віку

Досвід
застосування
Ауродансу
для профілактики
і лікування
післяопераційних
нудоти і
блювання у
людей
літнього
віку обмежений,
однак
лікарський
засіб добре
переноситься
хворими
віком від 65
років, які
отримують
хіміотерапію.

Пацієнти з
нирковою
недостатністю

Немає
необхідності
змінювати
режим дозування
або шлях
введення
препарату
для пацієнтів
із
порушенням
функції
нирок.

Пацієнти з
печінковою
недостатністю

У
пацієнтів з
помірними і
тяжкими
порушеннями
функції
печінки
кліренс
Ауродансу
значно
знижується, а
період
напіввиведення
із сироватки
крові –
зростає. Для
таких хворих
максимальна
добова доза
препарату не
має
перевищувати
8 мг.

Пацієнти з
порушенням
метаболізму
спартеїну/дебрисоквіну

Період
напіввиведення
ондансетрону
у суб’єктів з
порушенням
метаболізму
спартеїну і дебрисоквіну
не
змінюється. У
таких пацієнтів
після
повторного
введення
концентрація
препарату
така ж, як і у
хворих з
неушкодженим
метаболізмом.
Тому зміна
дозування
або частоти
введення не
потрібна.

Сумісність
з іншими
рідинами для
внутрішньовенних
ін’єкцій

Розчини
для
внутрішньовенного
вливання потрібно
готувати
безпосередньо
перед інфузією.
Проте
встановлено,
що розчин
ондансетрону
зберігає
стабільність
протягом
7 днів при
кімнатній температурі
(до 25 °С)
при денному
світлі або в
холодильнику
при
розчиненні в
таких
середовищах:
0,9 % розчин натрію
хлориду,
розчин
глюкози 5 %,
розчин манітолу
10 %, розчин
Рінгера, 0,3 %
розчин калію
хлориду і 0,9 %
розчин
натрію
хлориду, 0,3 %
розчин калію
хлориду і розчин
глюкози 5 %.

Встановлено,
що
ондансетрон
зберігає стабільність
також при
використанні
поліетиленових
і скляних
флаконів.
Було показано,
що
ондансетрон,
розведений 0,9 %
хлоридом натрію
або 5 %
глюкозою,
зберігає
стабільність
у
поліпропіленових
шприцах.
Доведено
також, що
стабільність
у поліпропіленових
шприцах
зберігається
при розведенні
ондансетрону
іншими
рекомендованими
розчинами.

У
разі
необхідності
тривалого
зберігання
препарату
розчинення
слід
проводити у відповідних
асептичних
умовах.

Сумісність
з іншими
препаратами

Ауроданс
можна
застосовувати
у вигляді внутрішньовенної
інфузії зі
швидкістю 1
мг/год. Через
Y-подібний
ін’єктор
разом із Ауродансом
при
концентрації
ондансетрону
від 16 до 160
мкг/мл (тобто 8
мг / 500 мл або 8 мг / 50
мл відповідно)
можна
вводити:

-
цисплатин у
концентрації
до 0,48 мг/мл,
протягом 1–8
годин;

-
5-фторурацил у
концентрації
до 0,8 мг/мл
(наприклад 2,4 г
у 3 л або 400 мг у 500
мл) зі
швидкістю не
більше 20
мл/год. Більш
висока
концентрація
5-фторурацилу
може спричинити
преципітацію
ондансетрону.
Розчин для
інфузій 5-фторурацилу
може містити
до 0,045 % хлориду
магнію на
додаток до
інших
наповнювачів,
що є сумісними;

-
карбоплатин у
концентрації
від 0,18 мг/мл до 9,9
мг/мл
(наприклад
від 90 мг в 500 мл
до 990 мг в 100 мл)
протягом 10–60
хвилин;

-
етопозид у
концентрації
від 0,14 мг/мл до 0,25
мг/мл
(наприклад
від 72 мг в 500 мл
до 250 мг в 1 л)
протягом 30–60
хвилин;

-
цефтазидим у дозі
від 250 мг до 2 г,
розведений у
воді для ін’єкцій
(наприклад 2,5
мл на 250 мг або 10
мл на 2 г цефтазидиму)
у вигляді
внутрішньовенної
болюсної
ін’єкції
протягом 5
хвилин;

-
циклофосфамід у дозі
від 100 мг до 1 г,
розведений у
воді для ін’єкцій
(5 мл на 100 мг
циклофосфаміду),
у вигляді внутрішньовенної
болюсної
ін’єкції протягом
5 хвилин;

-
доксорубіцин у дозі
від 10 мг до 100 мг,
розведений у
воді для ін’єкцій
(5 мл на 10 мг
доксорубіцину),
у вигляді внутрішньовенної
болюсної
ін’єкції
протягом 5
хвилин;

-
дексаметазон
у
дозі 20 мг, у
вигляді
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції
протягом
2–5 хвилин
(при
одночасному
введенні 8 мг
або 16 мг
ондансетрону,
розчиненого
у
50–100 мл ін’єкційного
розчину),
протягом
приблизно 15
хвилин.
Оскільки ці
препарати є
сумісними, їх
можна
вводити
через одну
крапельницю,
при цьому в
розчині
концентрації
дексаметазону
фосфату (у
формі
натрієвої
солі) будуть
становити
від
32 мкг до 2,5 мг в 1
мл, а ондансетрону
– від 8 мкг до 1
мг в 1 мл.

Розведений
розчин
зберігати
при температурі
2–8 ºС не
більше 24
годин.

Розчини
ондансетрону
в сумісних
розчинах для
внутрішньовенних
інфузій є
стабільними
при нормальній
кімнатній
температурі
протягом принаймні
24 годин,
захист від
світла не
потрібний.

Стерилізувати
ампули в
автоклаві
заборонено.

Діти.

Застосовують
дітям віком
від 6 місяців
при хіміотерапії
та дітям
віком від 1
місяця для
профілактики
і лікування
післяопераційних
нудоти і
блювання.

Передозування.

Даних
про
передозування
Ауродансу
недостатньо.
У більшості
випадків
симптоми схожі
на ті, що
описані у
пацієнтів,
яким вводили
рекомендовані
дози (див.
розділ «Побічні
реакції»).

Серед
проявів
передозування
повідомлялось
про такі, як
зорові
розлади,
запор тяжкого
ступеня,
гіпотензія,
вазовагальні
прояви із
транзиторною
атріовентрикулярною
блокадою ІІ
ступеня. У
всіх
випадках ці
явища
повністю
минали.

Ондансетрон
подовжує
інтервал QT у
дозозалежній
формі. У випадку
передозування
рекомендується
проведення
ЕКГ-моніторингу.

Є
повідомлення
про випадки
серотонінового
синдрому у
дітей
молодшого
віку після перорального
передозування.

Специфічного
антидоту не
існує, тому у
випадках
передозування
необхідно
застосовувати
симптоматичну
та
підтримуючу
терапію.

Подальше
ведення
хворих слід
проводити за
клінічними
показаннями
або, по
можливості,
згідно з
рекомендаціями
національного
центру
лікування
отруєнь.

Застосування
іпекакуани
для
лікування
передозування
ондансетрону
не
рекомендується,
оскільки її
дія не може
виявитися
через
антиеметичний
вплив Ауродансу.

Діти:
повідомлялося
про
серотоніновий
синдром у
немовлят та
дітей віком
від 12 місяців
до 2 років
після
випадкового
передозування
ондансетрону
для
перорального
застосування
(дози
перевищували
рекомендований
рівень 4 мг/кг).

Побічні
реакції.

Побічні
реакції
класифіковано
за органами і
системами та
за частотою
їх виникнення.
Категорії
частоти: дуже
часто (≥1/10),
часто (≥1/100 та <1/10),
нечасто (≥1/1000 та
<1/100), рідко (≥1/10000 та
<1/1000), дуже рідко
(<1/10000).

Дуже
часті, часті
та нечасті
побічні
реакції були
виявлені під
час
клінічних
випробувань.
Випадки із
застосуванням
плацебо бралися
до уваги.
Рідкі та дуже
рідкі побічні
реакції були
виявлені у
період постмаркетингового
застосування
через спонтанне
репортування.

Наведені
нижче
категорії
побічних
реакцій були
визначені
при
застосуванні
ондансетрону
у
рекомендованих
дозах
відповідно
до показань
для
застосування
препарату.

З
боку імунної
системи:

рідко:
реакції
гіперчутливості
негайного
типу, інколи
тяжкі, аж до
анафілаксії.

З
боку
нервової
системи:

дуже
часто:
головний
біль;

нечасто:
судоми,
рухові
порушення
(включаючи
екстрапірамідні
реакції, такі
як окулогірний
криз,
дистонічні
реакції і
дискінезія
без стійких
клінічних
наслідків);

рідко:
запаморочення,
переважно
під час швидкого
внутрішньовенного
введення
препарату.

З
боку психіки:

дуже
рідко:
депресія.

З
боку органів
зору:

рідко:
скороминущі
зорові
розлади
(помутніння в
очах),
головним
чином під час
внутрішньовенного
введення;

дуже
рідко: минуща
сліпота,
головним
чином під час
внутрішньовенного
застосування.
У більшості
випадків
сліпота
минає протягом
20 хвилин.
Більшість
пацієнтів, у
яких виникала
ця реакція,
отримували
хіміотерапевтичні
препарати, що
включали
цисплатин.
Про деякі
випадки
минущої
сліпоти
повідомлялося
як про
сліпоту кортикального
походження.

З
боку серця:

нечасто:
аритмії, біль
у грудях (з
депресією
сегмента ST
або без неї),
брадикардія;

рідко:
подовження
інтервалу QT
(включаючи
тремтіння/мерехтіння
шлуночків (torsade de pointes).

частота
невідома: ішемія
міокарда
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

З
боку судин:

часто:
відчуття
тепла або
припливів;

нечасто:
гіпотензія.

З
боку
дихальної
системи та
органів
грудної
клітки:

нечасто:
гикавка.

З
боку
травного
тракту:

часто:
запор.

З
боку
гепатобіліарної
системи:

нечасто:
безсимптомне
підвищення
показників
функції
печінки. Ці
випадки
спостерігаються,
головним чином,
у хворих, які
лікуються
хіміотерапевтичними
препаратами,
що містять
цисплатин.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини:

дуже
рідко:
токсичні
висипи, в
тому числі токсичний
епідермальний
некроліз;
реакції гіперчутливості
у місці
введення
(наприклад,
висипи,
кропив’янка,
свербіж).

Загальні
розлади

часто:
місцеві
реакції у
ділянці
внутрішньовенного
введення.

Під час післяреєстраційного
спостереження
спостерігалися
такі побічні
реакції.

З
боку
серцево-судинної
системи:
біль та
дискомфорт у
грудях,
екстрасистоли,
тахікардія,
включаючи
шлуночкову та
надшлуночкову
тахікардію,
фібриляцію передсердь,
відчуття
серцебиття,
синкопе, зміни
ЕКГ.

Реакції
гіперчутливості:
анафілактичні
реакції,
ангіоневротичний
набряк,
бронхоспазм,
анафілактичний
шок, свербіж,
шкірні
висипи,
кропив’янка.

З
боку
нервової
системи:
порушення
ходи, хорея,
міоклонус,
невгамовність,
відчуття
печіння,
протрузія
язика, диплопія,
парестезія.

Загальні
порушення та
місцеві
реакції:
підвищення
температури
тіла, біль,
почервоніння,
печіння в
місці
введення.

Інше:
гіпокаліємія.

Педіатрична
популяція

Профіль
побічних
реакцій у
дітей та
підлітків
був подібним
до такого у
дорослих.

Термін
придатності.

2 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
недоступному
для дітей,
захищеному
від світла
місці при
температурі
не вище    30 ºС.

Несумісність.

Ауроданс
не можна
застосовувати
в одному шприці
або
інфузійному
розчині
разом з іншими
лікарськими
засобами.
Ауроданс у
формі
ін’єкцій
можна
поєднувати
лише з рекомендованими
розчинами
для інфузій
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Упаковка.

По 2 мл
або 4 мл в
ампулі; по 5
ампул у
картонній коробці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

Ауробіндо
Фарма
Лімітед -
Юніт ІV, Індія.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Плот
№ 4, 34 до 48, ЕПІП,
ТСІІК, ІДА, Пaшаміларам,
Патанчеру
Мандал, Cангаредді
Дістрікт,
штат
Телангана, 502307,
Індія.