ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного застосування
лікарського
засобу

ГЛЕВО

(GLEVO)

Склад:

діюча
речовина: levofloxacin;

1 таблетка
містить левофлоксацину  250 мг або
500 мг (у вигляді
левофлoксацину
гемігідрату);

допоміжні
речовини: целюлоза
мікрокристалічна,
крохмаль кукурудзяний,
повідон К-30,
кросповідон,
магнію
стеарат,
гідроксипропілметилцелюлоза,
макрогол,
дибутилфталат,
тальк
очищений,
титану
діоксид (Е 171),
барвники:
для таблеток
по 250 мг – заліза
оксид
червоний (Е 172),
для таблеток
по 500 мг –
заліза оксид
жовтий (Е 172) та
заліза оксид
червоний (Е 172).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
по 250 мг: круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті
оболонкою,
червоно-коричневого
кольору, з
розподільчою
рискою з
одного боку
та гладкі з
іншого;

таблетки
по 500 мг: довгастої
форми
двоопуклі
таблетки,
вкриті
оболонкою,
світло-оранжевого
кольору з розподільчою
рискою з
одного боку
та гладкі з
іншого.

Фармакотерапевтична
група.

Антибактеріальні
засоби для
системного
застосування.
Фторхінолони.

Код АТХ
J01M А12.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Левофлоксацин
– це
синтетичний
антибактеріальний
засіб із
групи
фторхінолонів,
S-енантіомер
рацемічної
суміші
лікарського
засобу
офлоксацину.

Механізм
дії.
Левофлоксацин
як
антибактеріальний
препарат із
групи
фторхінолонів
діє на
комплекс ДНК-ДНК-гірази
та
топоізомеразу
ІV.

Співвідношення
фармакокінетика/фармакодинаміка.
Ступінь
бактеріальної
активності
левофлоксацину
залежить від
співвідношення
максимальної
концентрації
у сироватці
крові (Сmax)
або площі під
фармакокінетичною
кривою «концентрація-час»
(АUC) та
мінімальної
інгібуючої
концентрації
(МІК).

Механізм
резистентності. Резистентність
до
левофлоксацину
розвивається
у ході
поетапного
процесу
завдяки
мутаціям
сайта-мішені
в обох топоізомерах
ІІ типу,
ДНК-гіразі та
топоізомеразі
IV. Інші
механізми
резистентності,
такі як непроникний
бар’єр
(поширений у Pseudomonas aeruginosa) та
ефлюксний
механізм
можуть також
впливати на
чутливість
до
левофлоксацину.

Спостерігалася
перехресна
резистентність
між
левофлоксацином
та іншими фторхінолонами.
Завдяки
механізму
дії зазвичай
не існує
перехресної
резистетності
між
левофлоксацином
та іншими
класами антибактеріальних
засобів.

Контрольні
точки

Рекомендовані
Європейським
комітетом з тестування
антимікробної
чутливості (EUCAST)
граничні
значення МІК
левофлоксацину,
що
відділяють
чутливі
мікроорганізми
від
організмів
проміжно
чутливих
(помірно
резистентних)
та проміжно
чутливі від
резистентних
організмів,
представлені
у таблиці 1
тестування
МІК (мг/л).

Таблиця
1

Клінічно
визначені EUCAST MIК для
левофлоксацину

(версія 10.0,
2020-01-01)

Збудник

Чутливий

Резистентний

Enterobacteriacae

≤ 0,5
мг/л

> 1
мг/л

Pseudomonas spp.

≤ 0,001
мг/л

> 1
мг/л

Acinetobacter spp.

≤ 0,5
мг/л

> 1
мг/л

Staphylococcus spp. Coagulase-negative
staphylococci

≤ 0,001
мг/л

> 1
мг/л

Enterococcus spp.1

≤ 4
мг/л

> 4
мг/л

S. pneumonia

≤ 0,001
мг/л

> 2
мг/л

Streptococcus
A, B, C, G

≤ 0,001
мг/л

> 2
мг/л

H. influenzae

≤ 0,06
мг/л

> 0,06
мг/л

M. catarrhalis

≤ 0,125
мг/л

> 0,125
мг/л

Helicobacter pylori

≤ 1
мг/л

> 1
мг/л

Aerococcus sanguinicola and
urinae 2

≤ 2
мг/л

> 2
мг/л

Aeromonas spp.

≤ 0,05
мг/л

> 1
мг/л

Граничні
значення, не
пов'язані з видом

≤ 0,5
мг/л

> 1
мг/л

1 Тільки
неускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів

2 Сприйнятливість
залежить
від
чутливості
до
ципрофлоксацину.

Поширеність
резистентності
може варіювати
географічно
та з часом
для окремих
видів, тому
локальна
інформація
щодо резистентності
дуже важлива,
особливо при
лікуванні
тяжких
інфекцій. У
разі необхідності
слід вдатися
до
експертної
консультації,
коли
локальна
поширеність
резистентності
є такою, що
доцільність
застосування
засобу,
принаймні
відносно
деяких видів
інфекцій,
залишається
під питанням.

Зазвичай
чутливі види

Аеробні
грампозитивні
бактерії

Bacillus anthracis, Staphylococcus aureus
methicillin-susceptible, Staphylococcus saprophyticus, Streptococci, group C і G, Streptococcus
agalactiae, Streptococcus pneumonia, Streptococcus pyogenes.

Аеробні
грамнегативні
бактерії

Eikenella corrodens, Haemophilus influenza,
Haemophilus para-influenzae, Klebsiella oxytoca, Moraxella catarrhalis,
Pasteurella multocida, Proteus vulgaris, Providencia rettgeri.

Анаеробні
бактерії

Peptostreptococcus.

Інші

Chlamydophila pneumoniae, Chlamydophila psittaci,
Chlamydia trachomatis, Legionella pneumophila, Mycoplasma pneumoniae,
Mycoplasma hominis, Ureaplasma urealyticum.

Види, для
яких набута
(вторинна)
резистентність
може бути
проблематичною

Аеробні
грампозитивні
бактерії

Enterococcus faecalis, Staphylococcus aureus methicillin-resistant*

Coagulase negative Staphylococcus spp.

Аеробні
грамнегативні
бактерії

Acinetobacter baumannii, Citrobacter freundii,
Enterobacter aerogenes, Enterobacter cloacae, Escherichia coli, Klebsiella
pneumonia, Morganella morganii, Proteus mirabilis, Providencia stuartii,

Pseudomonas aeruginosa, Serratia marcescens.

Анаеробні
бактерії

Bacteroides fragilis.

Суттєво
резистентні
штами

Аеробні
грампозитивні
бактерії

Enterococcus
faecium.

*
Механізм
резистентності
Staphylococcus
aureus,
імовірно, має
корезистентність
до
фторхінолонів,
включаючи
левофлоксацин.

Фармакокінетика.

Всмоктування. При
застосуванні
внутрішньо
левофлоксацин
швидко та
майже
повністю
всмоктується.
Пік
концентрації
його у плазмі
спостерігається
через 1-2 години
після
засосування.
Абсолютна
біодоступність
– майже 100 %.
Левофлоксацин
підлягає
лінійній
фармакокінетиці
у діапазоні 50-600
мг. Прийом
їжі майже не
впливає на
всмоктування
препарату.

Рівноважний
стан
досягається
протягом 48 годин
при режимі
дозування 500
мг 1-2 рази на
добу.

Розподіл. Приблизно 30-40 %
левофлоксацину
зв’язується з
протеїном
сироватки
крові. Середній
об’єм
розподілу
левофлоксацину
становить
приблизно 100 л
після
одноразового
і повторного
введення
дози 500 мг, що
вказує на
його широке
поширення у
тканинах
організму.

Проникнення
у тканини та
рідини
організму

Левофлоксацин
має
здатність
проникати у слизову
оболонку
бронхів,
рідини
епітеліальної
вистилки,
альвеолярних
макрофагів,
тканин
легенів,
шкіри (вмісту
пухирів), тканин
передміхурової
залози та
сечі. Однак
левофлоксацин
погано
проникає у
цереброспінальну
рідину.

Метаболізм. Левофлоксацин
метаболізується
дуже незначною
мірою,
метаболітами
є
дисметил-левофлоксацин
та
левофлоксацин
N-оксид. Ці метаболіти
становлять
менше               5
%
кількості
препарату, що
виділяється
з сечею.

Левофлоксацин
є
стереохімічно
стабільним
та не
підлягає
інверсії
хіральної
структури.

Виведення. Після
застосування
внутрішньо
левофлоксацин
виводиться з
плазми
відносно
повільно
(період
напіввиведення
становить 6-8
годин). Виведення
здійснюється
в основному
нирками
(понад 85 %
введеної
дози). Середній
виражений
загальний
кліренс левофлоксацину
після
введення
разової дози
500 мг становив 175
± 29,2 мл/хв.
Немає
суттєвої
різниці щодо
фармакокінетики
левофлоксацину
після
внутрішньовенного
та
перорального
застосування,
що говорить
про те, що
пероральні
та внутрішньовенні
шляхи
введення є
взаємозамінними.

Лінійність.
Левофлоксацин
має лінійну
фармакокінетику
у діапазоні
від 50 до 1000 мг.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю. На
фармакокінетику
левофлоксацину
впливає
ступінь
порушення
ниркової
функції. При
порушені
функції
нирок
знижується
ниркове виведення
і кліренс, а Т 1/2
збільшується,
як показано у
таблиці
нижче.

Фармакокінетика
при нирковій
недостатності
після
одноразової
пероральної
дози 500 мг:

Кліренс
креатиніну
(мл/хв)

< 20

20–49

50–80

Нирковий
кліренс
(мл/хв)

13

26

57

Т 1/2 (години)

35

27

9

Пацієнти
літнього
віку. Немає
значних
відмінностей
у фармакокінетиці
левофлоксацину
у молодих
пацієнтів і
пацієнтів
літнього
віку, крім
відмінностей,
пов’язаних
із кліренсом креатиніну.

Гендерні
відмінності.
Окремий
аналіз щодо
пацієнтів
жіночої і чоловічої
статі
продемонстрував
незначні
відмінності
у
фармакокінетиці
левофлоксацину
залежно від
статі. Не
існує доказів
того, що ці
гендерні
відмінності
є клінічно
значущими.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Інфекції,
спричинені
чутливими до
препарату
мікроорганізмами:

–
гострий
пієлонефрит
та
ускладнені
інфекції сечовивідних
шляхів (див.
розділ
«Особливості
застосування»);

–
хронічний
бактеріальний
простатит;

–
легенева
форма
сибірської
виразки:
профілактика
після
контактів та
лікування
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

У разі
лікування
нижчезазначених
інфекцій
препарат
можна
застосовувати
лише тоді,
коли
застосування
інших
бактеріальних
засобів, які
зазвичай
призначають
для
початкового
лікування
даних
інфекцій, неможливе:

–
гострий
бактеріальний
синусит;

–
загострення
хронічної
обструктивної
хвороби
легенів,
включаючи
бронхіт;

–
негоспітальна
пневмонія;

–
ускладнені
інфекції
шкіри та
м’яких
тканин;

–
неускладнений
цистит (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Левофлоксацин
у даній
лікарській
формі (таблетки)
можна
застосовувати
для завершення
курсу
терапії
пацієнтам,
які продемонстрували
поліпшення у
ході
первинного
лікування
левофлоксацином,
розчином для
інфузій.

Необхідно
враховувати офіційні
рекомендації щодо
належного
використання
антибактеріальних
засобів.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
левофлоксацину,
інших
фторхінолонів
або до
будь-якого
інгредієнта
препарату. Епілепсія.
Ушкодження
сухожилля,
пов’язане з
застосуванням
фторхінолонів.

Дитячий вік.

Період
вагітності або
годування
груддю.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
інших
лікарських
засобів на
препарат
Глево

Солі
заліза, солі
цинку, антациди,
що містять
магній та
алюміній,
диданозин.

Всмоктування
левофлоксацину
значно зменшується,
коли
одночасно з
ним приймати
солі заліза
та антациди,
що містять
магній чи алюміній,
або
диданозид
(лише для
форм, який
містять
буферні
агенти
алюмінію або
магнію).
Одночасне
застосування
фторхінолонів
з
мультивітамінами,
які містять
цинк, призводить
до зниження
їх абсорбції
при пероральному
прийомі.
Таблетки
слід приймати
не менш ніж
через 2
години після
застосування
препаратів,
що містять
двовалентні або
тривалентні
катіони, такі
як солі
заліза або антациди,
що містять
магній або
алюміній. Кальцію
карбонат
мінімально
впливав на
абсорбцію
левофлоксацину
при
пероральному
застосуванні.

Сукральфат

Біодоступність
таблеток
Глево значно
зменшується
при
одночасному
застосуванні
препарату з
сукральфатом.
Якщо
пацієнтові
необхідно
отримувати
як сукральфат,
так і Глево,
краще
приймати
сукральфат
через 2
години після
прийому
таблеток
Глево.

Теофілін,
фенбуфен чи
подібні
нестероїдні
протизапальні
лікарські
засоби

Не
було виявлено
фармакокінетичної
взаємодії левофлоксацину
з теофіліном.
Проте можливе
суттєве
зниження
судомного
порогу при одночасному
застосуванні
хінолонів з
теофіліном,
нестероїдними
протизапальними
препартами
та іншими
агентами, які
зменшують
судомний
поріг.
Концентрація
левофлоксацину
у присутності
фенбуфену
була
приблизно на
13 % вищою, ніж
при прийомі
лише
левофлоксацину.

Пробенецид
і циметидин

Пробенецид
та циметидин
статистично
достовірно
впливають на
виведення
левофлоксацину.

Нирковий
кліренс
левофлоксацину
знижується у
присутності
циметидину
на 24 % та
пробенециду
на 34 %. Це тому,
що обидва препарати
здатні
блокувати
канальцеву секрецію
левофлоксацину.
Однак при
дозах, випробуваних
у
дослідженні,
не є
вирогідним,
щоб
статистично
значущі
кінетичні
відмінності
мали
клінічну
значимість.
Слід з обережністю
ставитися до
одночасного
застосування
левофлоксацину
з
лікарськими засобами,
що впливають
на
канальцеву
секрецію,
такими як
пробенецид
та циметидин,
особливо у
пацієнтів з
нирковою
недостатністю.

Інша
інформація

У
дослідженнях
клінічної
фармакології
було
продемонстровано,
що на
фармакокінетику
левофлоксацину
не було
спричинено
ніякого
клінічно
значущого
впливу при
застосуванні
левофлоксацину
разом з
наступними
лікарськими
засобами:
карбонатом
кальцію, дигоксином,
глібенкламідом,
ранітидином.

Вплив
препарату
Глево на інші
лікарські засоби

Циклоспорин

Період
напіввиведення
циклоспорину
збільшується
на 33 % при
одночасному
застосуванні
з
левофлоксацином.

Антагоністи
вітаміну К

При
одночасному
застосуванні
з антагоністами
вітаміну К
(наприклад,
варфарином),
повідомлялося
про
підвищення
коагуляційних
тестів
(ПЧ/міжнародне
нормалізаційне
співвідношення)
і/або
кровотечі, які
можуть бути
вираженими.
Зважаючи на
це, пацієнтам,
які
отримують
паралельно
антагоністи
вітаміну К,
необхідно
здійснювати
контроль показників
коагуляції.

Лікарські
засоби, що
подовжують
інтервал QT

Левофлоксацин,
подібно до
інших
фторхінолонів,
слід
застосовувати
з
обережністю
пацієнтам,
які
отримують
лікарські
засоби, відомі
своєю
здатністю подовжувати
інтервал QT
(наприклад,
протиаритмічні
засоби класу
ІА та ІІІ,
трициклічні
антидепресанти
та макроліди).

Інша
важлива
інформація.

Не
відзначається
впливу
левофлоксацину
на фармакокінетику
теофіліну
(який є
маркерним
субстратом
для ферменту
CYP1A2), що
свідчить про
те, що
левофлоксацин
не є інгібітором
CYP1A2.

Інші
форми
взаємодії

Вживання
їжі

Не
спостерігалося
клінічно
значущої взаємодії
з харчовими
продуктами.
Таблетки Глево
таким чином
можна
приймати
незалежно
від прийому
їжі.

Особливості
застосування.

Слід
уникати
застосування
левофлоксацину
пацієнтам,
які раніше
мали
серйозні побічні
реакції при
застосуванні
препаратів,
що містять
хінолон або
фторхінолон
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Лікування
цих пацієнтів
левофлоксацином
слід
розпочинати
лише за
відсутності
альтернативних
варіантів
лікування та
після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
(див. розділ
«Протипоказання»).

При
дуже тяжкому
перебігу
запалення
легенів,
викликаному
пневмококами,
препарат Глево
може не дати
оптимального
терапевтичного
ефекту.

Госпітальні
інфекції, спричинені
P. аeruginosa, можуть
потребувати
комбінованої
терапії.

Ризик
резистентності

Метицилін-резистентний
золотистий
стафілокок
(МРЗС)
резистентний
до
фторхінолонів,
у тому числі
і до
левофлоксацину,
тому левофлоксацин
не
рекомендується
призначати
для
лікування
інфекцій,
спричинених
метицилін-резистентним
золотистим
стафілококом
(МРЗС), за
винятком
випадків,
коли підтверджена
чутливість
мікроорганізму
до
левофлоксацину.

Левофлоксацин
можна
застосовувати
для лікування
гострого
бактеріального
синуситу та
загострення
хронічного
бронхіту, якщо
ці інфекції
було
діагностовано
відповідним
чином.

Найчастішим
збудником
інфекцій
сечовивідних
шляхів може
бути
резистентна
до левофлоксацину E. Coli, що слід
взяти до
уваги,
призначаючи
левофлоксацин
пацієнтам із захворюваннями
сечовивідних
шляхів.

У разі
легеневої
форми
сибірської
виразки
застосування
грунтується
на даних сприйнятливості
in vitro Bacillus anthracis та
експериментальних
даних на
тваринах, а також
на обмежених
даних
застосування
людям. Лікарі
повинні враховувати
національні
та/або
міжнародні
документи
консенсусу
щодо
лікування сибірської
виразки.

Аневризма
аорти та
дисекція
аорти, регургітація/недостатність
клапанів
серця. Епідеміологічні
дослідження
повідомляють
про
підвищений
ризик
аневризми та
дисекції
аорти,
особливо у
пацієнтів
літнього віку,
та
регургітації
аортального
та мітрального
клапанів
після
застосування
фторхінолонів.
Повідомлялось
про випадки
аневризми та
дисекції
аорти, іноді
ускладнені
розривом (включаючи
летальні
випадки), та
про регургітацію/недостатність
будь-якого з
клапанів
серця у
пацієнтів,
які
отримували
фторхінолони
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Отже,
фторхінолони
слід
застосовувати
лише після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
та після
розгляду
інших
терапевтичних
варіантів
лікування
пацієнтів із
позитивним
сімейним
анамнезом
аневризми чи
вродженою
вадою
серцевих
клапанів, або
у пацієнтів з
існуючим
діагнозом
аневризми та/або
дисекції
аорти, або
захворюванням
серцевого
клапану, або
за наявності
інших
факторів
ризику або
сприятливих
умов

–      як і
для
аневризми та
дисекції
аорти, так і при
регургітації/недостатності
серцевого
клапана
(наприклад, порушення
сполучної
тканини, такі
як синдром
Марфана або
синдром
Елерса-Данлоса, синдром
Тернера, хвороба
Бехчета,
гіпертензія) або
додатково

–       при
аневризмі та
дисекції
аорти (наприклад,
судинні
розлади, такі
як артеріїт Такаясу
або
гігантоклітинний
артеріїт, або
відомий
атеросклероз,
або синдром
Шегрена) або
додатково

–      при
регургітації/недостатності
серцевого
клапана
(наприклад, інфекційний
ендокардит).
Ризик
аневризми і дисекції
аорти та їх
розрив може
бути підвищений
у пацієнтів,
які
одночасно
отримують
системні
кортикостероїди.

У
разі появи
раптового
болю в
животі, грудях
або у спині
пацієнтам
слід негайно
звернутися
до лікаря у відділення
невідкладної
допомоги.

Пацієнтам
слід
рекомендувати
негайно звертатися
за медичною
допомогою у
разі гострої
задишки,
нового
нападу
серцебиття
або розвитку
набряку
живота або
нижніх кінцівок.

Тендиніт
та розриви
сухожиль

Тендиніт та
розрив
сухожиль
(особливо ахіллового
сухожилля,
але не
обмежуючись
ним), іноді
білатеральні,
можуть
виникати вже
протягом 48
годин після
початку
лікування хінолонами
і
фторхінолонами,
про їх
виникнення
повідомляли
навіть через кілька
місяців
після
припинення
лікування. Ризик
тендиніту та
розриву
сухожиль
підвищується
у пацієнтів
літнього
віку, пацієнтів,
які
отримують 1000
мг
левофлоксацину
на добу,
пацієнтів із
порушеннями
функції нирок,
пацієнтів
після
трансплантації
паренхіматозних
органів та
пацієнтів,
які отримують
супутнє
лікування
кортикостероїдами.
Тому слід
уникати
супутньої
терапії
кортикостероїдами.

При
появі перших
симптомів
тендиніту
(наприклад,
болісного
набряку,
запалення)
необхідно
припинити
лікування
левофлоксацином
та
розглянути
можливість
призначення
альтернативного
лікування.
Необхідно забезпечити
відповідне
лікування
ураженої (-их)
кінцівки (-вок)
(наприклад,
іммобілізацію).
Не слід застосовувати
кортикостероїди
при появі ознак
тендинопатії.

Добову дозу
необхідно
коригувати
для
пацієнтів
літнього віку,
зважаючи на
кліренс
креатиніну.
Потрібно
контролювати
стан
пацієнтів
літнього віку,
якщо їм
призначено
левофлоксацин.

Захворювання,
викликані Clostridium difficile

Діарея,
особливо у
тяжких
випадках,
персистуюча та/або
геморагічна,
під час чи
після лікування
таблетками
Глево, може
бути
симптомами
хвороби,
викликаної Clostridium difficile,
найтяжчою
формою якої є
псевдомембранозний
коліт. Якщо
виникають
підозри на
псевдомембранозний
коліт, слід
негайно
припинити застосування
таблеток
Глево, і
пацієнтів слід
без затримки
лікувати
підтримуючими
засобами ±
специфічна
терапія
(наприклад, пероральний
прийом
ванкоміцину).
Засоби, що пригнічують
моторику
кишечнику,
протипоказані
у цій
клінічній
ситуації.

Пацієнти,
схильні до
судом

Таблетки
Глево
протипоказані
пацієнтам з
епілепсією в
анамнезі, та,
як і у
випадку з
іншими
хінолонами,
слід
застосовувати
з
надзвичайною
обережністю
пацієнтам,
схильним до
судом, таким
як пацієнти з
попередніми
ураженнями
центральної
нервової
системи, при
одночасній терапії
фенбуфеном
та подібними
до нього нестероїдними
протизапальними
лікарськими
засобами або
ліками, що
підвищують
судомну готовність
(знижують
судомний
поріг),
такими як
теофілін. У
випадку
появи
конвульсій
лікування
левофлоксацином
слід
припинити.

Пацієнти
з
недостатністю
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази

Пацієнти
з
прихованими
або явними
порушеннями
активності
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази
можуть мати
схильність
до гемолітичних
реакцій при
лікуванні
хінолоновими
антибіотиками.
Тому у разі
необхідності
застосування
левофлоксацину
за
пацієнтами
слід здійснювати
нагляд щодо
можливого
виникнення
гемолізу.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

Оскільки
левофлоксацин
виводиться
переважно
нирками,
потрібна
корекція
дози для пацієнтів
із порушеною
функцією
нирок (нирковою
недостатністю).

Реакції
підвищеної
чутливості
(гіперчутливості)

Левофлоксацин
може час від
часу
викликати
серйозні
потенційно
летальні
реакції підвищеної
чутливості
(наприклад,
ангіоневротичний
набряк аж до
анфілактичного
шоку), після
застосування
початкової
дози. У цьому
випадку
пацієнтам
слід припинити
лікування
негайно і
звернутися
до лікаря.

Тяжкі
бульозні
реакції.

При
застосуванні
левофлоксацину
повідомлялося
про тяжкі
побічні
реакції з
боку шкіри,
такі як
токсичний
епідермальний
некроліз
(ТЕН, також
відомий як
синдром
Лайєлла),
синдром
Стівенса –
Джонсона і
реакція на
лікарський
засіб з
еозинофілією
та
системними
симптомами (DRESS-синдром),
які можуть
бути
небезпечними
для життя або
летальними
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Під час
призначення
лікарського
засобу
пацієнтів
необхідно
попередити
про ознаки та
симптоми цих
тяжких
реакцій з
боку шкіри та
проводити
ретельне
спостереження.
Якщо
виникають
ознаки та
симптоми, що
свідчать про
ці реакції,
слід негайно припинити
застосування
левофлоксацину
і розглянути
альтернативне
лікування. Якщо
у пацієнта
розвинулася
така
серйозна
реакція, як
синдром
Стівенса –
Джонсона, ТЕН
або DRESS-синдром
при
застосуванні
левофлоксацину,
то забороняється
починати
лікування
пацієнта
левофлоксацином
повторно.

Зміна
рівня
глюкози у
крові.

При
застосуванні
хінолонів, особливо
у пацієнтів,
хворих на
цукровий діабет,
які
одночасно
приймають
пероральні гіпоглікемічні
засоби (у т.ч.
глібенкламід)
чи інсулін,
повідомлялося
про зміни
рівня глюкози
у крові (як
гіперглікемію,
так і гіпоглікемію).
Повідомлялося
про випадки
гіпоглікемічної
коми. У
пацієнтів,
хворих на
цукровий
діабет, необхідно
проводити
контроль
рівня цукру в
крові.

Якщо
пацієнт
повідомляє
про
порушення рівня
глюкози у
крові,
лікування
слід негайно
припинити і
розглянути
альтернативну
антибактеріальну
терапію препаратами,
що не містять
фторхінолонів.

Профілактика
фотосенсибілізації

Хоча
фотосенсибілізація
виникає дуже
рідко при
застосуванні
левофлоксацину,
з метою її
уникнення
пацієнтам не
рекомендується
без
особливої
потреби
піддаватися
дії сильних
сонячних
променів чи
штучного УФ
випромінювання
(наприклад,
лампи
штучного
ультрафіолетового
випромінювання,
солярій) під
час прийому
левофлоксацину
або протягом
48 годин після
припинення
застосування
левофлоксацину.

Пацієнти,
які
отримували
антагоністи
вітаміну К

Унаслідок
можливого
збільшення
показників
коагуляційних
тестів
(ПЧ/міжнародне
нормалізаційне
співвідношення)
і/або
кровотечі у
пацієнтів,
які приймали
Глево у
поєднанні з
антагоністом
вітаміну К
(наприклад,
варфарином),
за
коагуляційними
тестами слід
спостерігати,
якщо ці
лікарські
засоби
застосовуються
одночасно.

Психотичні
реакції

Повідомлялося
про
психотичні
реакції у пацієнтів,
які
приймають
хінолони,
включаючи
левофлоксацин.
У дуже
рідкісних
випадках
вони
прогресували
до
суїцідальних
думок та
самодеструктивної
поведінки,
іноді лише
після
прийому єдиної
дози
левофлоксацину.
У випадку,
якщо у пацієнта
виникають ці
реакції,
прийом левофлоксацину
слід
припинити та
вдатися до відповідних
заходів.
Рекомендується
з обережністю
застосовувати
левофлоксацин
пацєнтам з
психотичними
розділами чи
пацієнтам з
психотичними
захворюваннями
в анамнезі.

Подовження
інтервалу QT

Слід з
обережністю
ставитися до
застосування
фторхінолонів,
включаючи
левофлоксацин,
пацієнтам з
відомими
факторами
ризику для
подовження
інтервалу QT, такими
як,
наприклад:

-
вроджений
синдром
подовження
інтервалу QT;

-
супутнє
застосування
лікарських
засобів,
відомих
своєю
здатністю
подовжувати
інтервал QT
(наприклад,
протиаритмічні
засоби класу
ІА та ІІІ,
трициклічні
антидепресанти,
макроліди,
антипсихотичні
лікарські
засоби);

-
нескоригований
електролітний
дисбаланс
(наприклад,
гіпокаліємія,
гіпомагніємія);

-
хвороба
серця
(наприклад,
серцева
недостатність,
інфаркт
міокарда,
брадикардія).

Пацієнти
літнього
віку та жінки
можуть бути
більш
чутливими до
лікарських
засобів, які
подовжують
інтервал QTc,
тому необхідно
дотримуватися
обережності
при застосуванні
фторхінолонів,
у тому числі
левофлоксацину,
таким
категоріям
пацієнтів
(див. розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
«Спосіб застосування
та дози. Пацієнти
літнього
віку», «Передозування»
та «Побічні
реакції»).

Периферична
нейропатія

У пацієнтів,
які приймали
хінолони і
фторхінолони,
повідомляли
про випадки
сенсорної
або сенсомоторної
полінейропатії,
що
призводить
до парестезії, гіпоестезії, дизестезії
або
слабкості.
Щоб
запобігти розвитку
потенційно
необоротного
стану, у разі
виникнення
симптомів
нейропатії, таких
як біль,
печіння, поколювання,
оніміння або
слабкість,
пацієнтам,
які застосовують
левофлоксацин,
слід
повідомити про
це лікаря,
перш ніж
продовжувати
лікування
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Лабораторні
дослідження

У
пацієнтів,
які
отримували
левофлоксацин,
визначення
опіатів сечі
може дати
хибно-позитивний
результат.
Може
виникнути
необхідність
підтвердити
позитивні
результати аналізу
на опіати за
допомогою
більш
специфічних методів.

Левофлоксацин
пригнічує
ріст Mycobacterium tuberculosis і
тому може
відзначатися
хибно-негативний
результат
при
проведенні
бактеріологічного
дослідження
у пацієнтів
із туберкульозом.

Гепатобіліарні
порушення

Повідомлялося
про випадки
некротичного
гепатиту, аж
до
печінкової
недостатності,
що загрожує
життю, при
застосуванні
левофлоксацину,
переважно у
пацієнтів з
тяжкими
основними
захворюваннями,
наприклад, сепсисом
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Пацієнтам
слід
порекомендувати
припинити
лікування та
звернутися
до лікаря,
якщо
виникають
такі прояви
та симптоми
хвороби
печінки як
анорексія,
жовтяниця,
чорна сеча,
свербіж чи
болі у
ділянці живота.

Myasthenia gravis.

Фторхінолони,
включаючи
левофлоксацин,
блокують
нервово-м’язову
передачу і
можуть
провокувати
м’язову слабкість
у пацієнтів
із міастенією
гравіс. При
прийомі
фторхінолонів
у
післяреєстраційному
періоді
повідомлялося
про серйозні
побічні
реакції,
включаючи
летальні випадки
і необхідність
застосовування
підтримки
дихання у
пацієнтів з міастенією
гравіс.
Левофлоксацин
не
рекомендовано
застосовувати
пацієнтам з
міастенією
гравіс в
анамнезі.

Розлади
зору.

Якщо
спостерігається
порушення
зору або інший
вплив на очі,
слід негайно
звернутися
до
офтальмолога
(див. розділи
«Побічні
реакції», «Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або роботі з
іншими
механізмами»).

Суперінфекція.

При
застосуванні
левофлоксацину,
особливо
довготривалому,
можливий
розвиток опортуністичних
інфекцій та
ріст
резистентних
мікроорганізмів.
При розвитку
вторинної
інфекції
необхідно
прийняти
відповідні
міри.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Період
вагітності. Дані
щодо
застосування
левофлоксацину
вагітним
жінкам обмежені.

Через
відсутність
досліджень з
участю людей
і можливе
ушкодження
хінолонами
суглобового
хряща в
організмі,
який росте, препарат
протипоказано
призначати
вагітним та
жінкам, які
годують
груддю. Якщо
під час
лікування препаратом настає
вагітність, про
це слід
повідомити
лікаря.

Годування
груддю.
Левофлоксацин
протипоказаний
до застосування
у період
годування
груддю.
Інформації
щодо проникнення
левофлоксацину
у грудне
молоко
недостатньо,
хоча інші
фторхінолони
екскретуються
у грудне
молоко. Через відсутність
досліджень з
участю людей
і можливе
ушкодження
фторхінолонами
суглобового
хряща в
організмі,
який росте, Глево
не можна
призначати
жінкам, які
годують груддю.

Фертильність. Левофлоксацин
не призводив
до розладів
фертильності
та
репродуктивної
функції у щурів.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Деякі
побічні
реакції
(наприклад,
запаморочення/вертиго,
сонливість,
порушення
зору) можуть
порушувати
здатність
пацієнта до
концентрації
уваги і швидкість
його реакції
і, таким
чином, обумовлювати
підвищений
ризик у тих
ситуаціях, коли
ці якості
мають
особливо
велике значення
(наприклад,
при
керуванні
автомобілем або
роботі з
іншими
механізмами).

Спосіб
застосування
та дози.

Препарат
приймати 1-2 рази
на добу. Доза
залежить від
типу,
тяжкості
інфекції та
чутливості
ймовірного
збудника.
Лікарський
засіб можна
застосовувати
для
завершення
курсу
терапії
пацієнтам,
які продемонстрували
поліпшення у
процесі початкового
внутрішньовенного
введення левофлоксацину;
враховуючи
біоеквівалентність
парентеральних
та оральних
форм, можна
застосовувати
однакове
дозування.

Рекомендовано
продовжувати
лікування принаймні
протягом 48-72
годин після
нормалізації
температури
тіла або
підтвердженого
мікробіологічними
тестами
знищення збудників.

Таблетки
ковтати, не
розжовуючи,
запивати достатньою
кількістю
рідини.
Застосовувати
незалежно
від прийому
їжі. Для
зручності
дозування
таблетку
можна
розділити за допомогою
риски для поділу.

Препарат
треба
застосовувати
щонайменше за
2 години до
або після
застосування
солей заліза,
солей цинку,
антацидів, що
містять магній
або алюміній,
диданозину
(лише для форм,
які містять
алюміній або
магній у
буферних
засобах) та
сукральфату
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Слід
дотримуватися
таких
рекомендацій
щодо
дозування для
дорослих
пацієнтів із
нормальною
функцією нирок,
у яких
кліренс
креатиніну
становить >50 мл/хв:

Таблиця
2

Показання

Добова
доза, мг

Кількість
прийомів на
добу, разів

Тривалість
лікування,
дні

Гострий
бактеріальний
синусит

500

1

10-14

Загострення
хронічної
обструктивної
хвороби
легенів,
включаючи
бронхіт

500

1

7-10

Негоспітальна
пневмонія

500

1-2

7-14

Гострий
пієлонефрит

500

1

7-10

Ускладнені
інфекції сечовивідних
шляхів

500

1

7-14

Неускладнений
цистит

250

1

3

Хронічний
бактеріальний
простатит

500

1

28

Ускладнені
інфекції шкіри
та м’яких
тканин

500

1-2

7-14

Легенева
форма
сибірської
виразки

500

1

8
тижнів

Дозування
для пацієнтів
з порушеною
функцією
нирок,
у яких
кліренс
креатиніну ˂50 мл/хв:

Режим
дозування (залежно
від
тяжкості
інфекції та
нозологічної
форми)

250 мг/24 години

500 мг/24 години

500 мг/12 годин

Кліренс
креатиніну

перша
доза – 250 мг;

перша
доза – 500 мг;

перша
доза – 500 мг;

50 – 20 мл/хв

наступні
– 125 мг/24 год

наступні
– 250 мг/24 год

наступні
– 250 мг/12 год

19 – 10 мл/хв

наступні
– 125 мг/48 год

наступні
– 125 мг/24 год

наступні
– 125 мг/12 год

<10 мл/хв (а
також при
гемодіалізі
та ХАПД 1)

наступні
– 125 мг/48 год

наступні
– 125 мг/24 год

наступні
– 125 мг/24 год

1) Після
гемодіалізу
або
безперервного
амбулаторного
перитонеального
діалізу (ХАПД)
додаткові
дози не
потрібні.

Дозування
для
пацієнтів з
порушеною
функцією
печінки.
Коригування
дози не
потрібне,
оскільки левофлоксацин
незначною
мірою метаболізується
у печінці.

Дозування
для
пацієнтів
літнього
віку. Якщо
ниркова
функція не
порушена,
немає
потреби в коригуванні
дози.

Діти.

Дітям протипоказано
застосовувати
препарат,
оскільки не
виключене
ушкодження
суглобового
хряща.

Передозування.

Симптоми: сплутаність
свідомості,
запаморочення,
порушення
свідомості
та судомні
напади, галюцинації,
тремор,
нудота,
ерозія
слизових
оболонок,
подовження
інтервалу QT.

Лікування:
терапія
симптоматична.
Беручи до
уваги можливе
подовження
інтервалу QT,
потрібно
здійснювати моніторинг
показників
ЕКГ. У разі
очевидного
передозування
призначають
промивання
шлунка. Для
захисту
слизової
оболонки
шлунка можна
застосовувати
антацидні
засоби.
Гемодіаліз, у
тому числі
перитонеальний
діаліз та безперервний
амбулаторний
перитонеальний
діаліз, неефективні
для
видалення
левофлоксацину
з організму.
Специфічного
антидоту не
існує.

Побічні
реакції.

Нижче
вказані
побічні
реакції за
системами
органів та
частотою:
дуже часто (≥1/10),
часто (≥1/100, <1/10),
нечасто (≥1/1000, <1/100),
рідко (≥1/10000, <1/1000),
частота
невідома
(частоту не
можна
оцінити на
підставі наявних
даних). У
межах кожної
групи за
частотою
проявів
побічні
реакції
зазначені у
порядку
зменшення
їхньої
серйозності.

Класи
та системи

Часто

Нечасто

Рідко

Частота
невідома

Інфекції
та інвазії

Грибкові
інфекції,
включаючи
інфекції, спричинені
грибками
роду Candida;

резистентність
патогенних
мікроорганізмів

З
боку
кровоносної
та
лімфатичної
систем

Лейкопенія,

еозинофілія

Тромбоцитопенія,

нейтропенія

Панцитопенія,

агранулоцитоз,

гемолітична
анемія

З боку
імунної
системи

Набряк
Квінке,

підвищена
чутливість2

Анафілактичний
шок1,

анафілактоїдний
шок1, 2

З боку
ендокринної
системи

Синдром
неадекватної
секреції
антидіуретичного
гормону (СНС
АДГ)

Порушення
обміну
речовин і
харчування

Анорексія

Гіпоглікемія,
особливо у
хворих на
цукровий
діабет; гіпоглікемічна
кома2

Гіперглікемія2

З боку
психіки3

Безсоння

Тривожність,

сплутаність
свідомості,

нервозність

Психотичні
реакції (наприклад,
із
галюцинаціями,
параноєю);

депресія,

ажитація,

порушення
сну,

жахливі
сновидіння,

делірій

Психотичні
розлади із
загрозливою
для пацієнта
поведінкою,
у тому числі
суїцидальні
думки або
спроби
самогубства2

З боку
нервової
системи3

Головний
біль,

запаморо-

чення

Сонливість,

тремор,

дисгевзія

Судоми2,
4,

парестезія,

порушення
пам’яті

Периферична
сенсорна
нейропатія2;

периферична
сенсорна
моторна
нейропатія;

паросмія,
в тому числі
аносмія;

дискінезія,

екстрапірамідаль-

ні
розлади,

агевзія,

непритомність,

доброякісна
внутрішньочерепна
гіпертензія

З боку
органів
зору3

Порушення
зору, такі як
затуманений
зір2

Транзиторна
втрата зору2,
увеїт

З боку
органів
слуху та
лабіринту3

Вертиго

Шум у
вухах

Втрата
слуху,

погіршення
слуху

З боку
серця5

Тахікардія,

відчуття
серцебиття

Шлуночкова
тахікардія,
що може
призвести до
зупинки
серця;

шлуночкова
аритмія та
шлуночкова
тахікардія
типу
«пірует»
(спостерігається
переважно у
хворих із
факторами
ризику
пролонгації
інтервалу QT);
подовження
інтервалу QT,
зареєстроване
з допомогою
ЕКГ2, 6

З боку
судинної
системи5

Артеріальна
гіпотензія

З боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння

Задишка

Бронхоспазм,
алергічний
пневмоніт

З боку
шлунково-

кишкового
тракту

Діарея,

блювання,

нудота

Біль у
животі,

диспепсія,

метеоризм,

запор

Геморагічна
діарея, яка
рідко може
бути ознакою
ентероколіту,
включаючи
псевдомембранозний
коліт2;

панкреатит

З боку
печінки та
жовчовивідних
шляхів

Підвищення
рівня
печінкових
ферментів (АЛТ/АСТ,
лужної
фосфатази,
ГГТ)

Підвищення
рівня
білірубіну
в крові

Жовтяниця
і тяжкі
ураження
печінки, у
тому числі
випадки
розвитку
летальної
гострої
печінкової
недостатності,
насамперед
у хворих з
тяжкими
основними
захворюваннями2;

гепатит

З боку
шкіри та
підшкірних
тканин7

Висипання,

свербіж,

кропив’янка,

гіпергідроз

Реакція
з
еозинофілією
та
системними
симптомами
(DRESS)2,

фіксована
лікарська
еритема

Токсичний
епідермальний
некроліз,

синдром
Стівенса – Джонсона,

поліморфна
еритема,

реакції
фотосенсибіліза-

ції2,

лейкоцитокластич-ний
васкуліт,

стоматит

З боку
скелетно-

м’язової
системи та
сполучної
тканини3

Артралгія,

біль у
м’язах

Розлади
сухожиль2,4,
включаючи
тендиніт
(наприклад,
ахіллового
сухожилля);

м’язова
слабкість,
яка може
мати
значення у
пацієнтів з
міастенією2

Гострий
некроз
скелетних
м’язів;

розрив
сухожиль
(наприклад,
ахіллового
сухожилля) 2,4;

розрив
зв’язок,

розрив
м’язів,

артрит

З боку
сечовивідної
системи

Підвищення
рівня
креатиніну
в крові

Гостра
ниркова
недостатність
(наприклад, внаслідок
інтерстиціального
нефриту)

Загальні
розлади та
реакції в
місці введення4

Астенія

Гарячка

Біль (у
тому числі
біль у спині,
грудній клітці,
кінцівках)

1Анафілактичні
та
анафілактоїдні
реакції
можуть іноді
виникати
навіть після
введення
першої дози
препарату.

2Див.
розділ
«Особливості
застосування».

3Див.
розділ
«Протипоказання».

4При
застосуванні
хінолонів та
фторхінолонів
повідомляли
про дуже
рідкісні
випадки
пролонгованих
(впродовж
місяців або
років),
інвалідизуючих
і потенційно
необоротних
серйозних
реакцій на
лікарський
засіб, що
іноді
впливали на
кілька
систем
організму та
органи чуття
(включаючи
такі реакції
як тендиніт,
розрив
сухожилля,
артралгія,
біль у кінцівках,
порушення
ходи,
нейропатія,
пов’язана з
парестезією,
депресія,
втома, порушення
пам’яті,
розлади сну
та порушення
слуху, зору,
смаку та
нюху) у
деяких
випадках незалежно
від
наявності
факторів
ризику (див. розділ
«Особливості
застосування»).

5Випадки
аневризми та
розшарування
аорти, іноді
ускладнені
розривом
(включаючи
летальні), та
регургітації/функціональної
недостатності
будь-якого
клапана
серця у
пацієнтів,
які приймали
фторхінолони
(див.
розділ
«Особливості
застосування»).

6Див.
розділ
«Передозування».

7Реакції
з боку шкіри
та слизової
оболонки можуть
іноді
виникати
навіть після
введення
першої дози
препарату.

До інших
побічних
реакцій,
пов’язаних
із застосуванням
фторхінолонів,
належать напади
порфірії у
хворих на
порфірію.

Звітування
про
підозрювані
побічні реакції

Звітування
про
підозрювані
побічні реакції
після
реєстрації лікарського
засобу має
велике
значення. Це дає
змогу
проводити
безперервне
спостереження
співвідношення
користі і
ризиків, пов’язаних
із
застосуванням
лікарського
засобу.
Спеціалісти
галузі
охорони здоров’я
повинні
надавати
інформацію
про будь-які
підозрювані
побічні
реакції за
допомогою
національної
системи
звітності.

Термін
придатності.

2
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
у захищеному
від світла
місці при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По
5 таблеток у
блістері; по 1
або по 2
блістери у
картонній
упаковці.

Категорія
відпуску.

За рецептом.

Виробник.

Гленмарк
Фармасьютикалз
Лтд./Glenmark Pharmaceuticals Ltd.

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Дільниця
№ Е-37/39, Ем.Ай.Ді.Сі.,
Сатпур, Насік
– 422 007, Індія/

Plot No E-37/39, M.I.D.C., Industrial Estate,
Satpur, Nasik – 422 007, India.