ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

АМІЗОН®
МАКС

(AMIZON®
MAX)

Склад:

діюча
речовина: амізон®
(енісаміум
йодид);

1
капсула
містить
амізону® (енісаміуму
йодиду) 0,5 г;

допоміжна
речовина: магнію
стеарат;

желатинова
капсула
містить: желатин,
титану
діоксид (E 171),
жовтий захід
FCF (E 110).

Лікарська
форма. Капсули.

Основні
фізико-хімічні
властивості: тверді
желатинові
капсули
циліндричної
форми.

Корпус
білого
кольору,
кришечка
оранжевого
кольору.

Вміст
капсули –
кристалічний
порошок жовтого
або
жовто-зеленого
кольору.

Фармакотерапевтична
група.

Противірусні
засоби для
системного
застосування.
Противірусні
засоби
прямої дії.

Код ATХ J05A Х17.

Фармакологічні
властивості.

Механізм
дії

Противірусна
дія
енісаміуму
пов’язана з прямим
пригніченням
РНК-залежної
РНК-полімерази
вірусу грипу
та SARS-CoV-2.

Фармакодинаміка

Енісаміум
чинить
противірусну
дію проти різних
штамів
вірусу грипу
типу A (H1N1, H3N2, H5N1, H7N9),
вірусу грипу
B,
респіраторно-синцитіального
вірусу, а
також штамів
альфа-коронавірусу
NL-63 та
бета-коронавірусу
SARS-CoV-2 in vitro.

Енісаміум
йодид
продемонстрував
ефективність
відносно
штамів
вірусу грипу
типу А та В у
дослідженнях
in vitro з
використанням
диференційованих
нормальних
людських
бронхо-епітеліальних
клітин
людини (NHBE),
клітин
гепатоцелюлярної
карциноми
людини (HepG2), клітин
рабдоміосаркоми
людини (RD),
клітин колоректальної
аденокарциноми
людини (Caco-2). У тхорів,
як
репрезентативній
тваринній
моделі для
дослідження
грипу,
енісаміум
йодид
скорочував
час виділення
вірусу грипу
через носові
змиви тхорів
порівняно з
контрольною
групою
плацебо.

Клінічна
ефективність

В
дослідженні
у пацієнтів з
гострими
респіраторними
вірусними
інфекціями, у
тому числі з
грипом,
лікування енісаміумом
йодидом в
добовій дозі
1500 мг (500 мг 3 рази
на добу)
забезпечувало
позитивну
динаміку захворювання,
що
проявлялось
більш
вираженим
зменшенням
симптомів
вірусної
інфекції
порівняно з
таким при
застосуванні
плацебо
(табл. 1).

Раннє
і
статистично
значуще
зниження вірусних
антигенів в
назальних
мазках було виявлено
у пацієнтів,
які
отримували енісаміум
йодид,
порівняно з
пацієнтами
групи
плацебо
(табл. 2).

Лікування
енісаміумом
йодидом
призвело до
підвищення
рівня
сироваткового
інтерферону
порівняно із групою
плацебо.

Таблиця
1. Полегшення
симптомів
вірусної
інфекції після
лікування енісаміумом
йодидом (кількість
пацієнтів / %)

Доба

Кашель

Риніт

Слабкість

Головний
біль

енісаміум
йодид

плацебо

енісаміум
йодид

плацебо

енісаміум
йодид

плацебо

енісаміум
йодид

плацебо

0

59

98,3 %

40

100 %

56

93,3 %

37

92,5 %

59

98,3 %

40

100 %

56

93,3 %

34

85 %

3

58

96,7 %

40

100 %

50

83,3 %

35

87,5 %

42

70 % **

39

97,5 %

31

51,7 %

25

62,5 %

7

39

65 %

38

95 %

13

21,7 %

29

72,5 %

17

28,3 %

22

55 %

6

10 % *

13

32,5 %

14

4

6,7 %

22

55 %

0

2

5 %

1

1,7 %

7

17,5 %

0

3

7,5 %

Таблиця
2. Динаміка
визначення
вірусного
антигену
(кількість
пацієнтів / %)

Доба

Вірусні
антигени

Антигени
вірусу
грипу

енісаміум
йодид

плацебо

енісаміум
йодид

плацебо

0

60 (100 %)

40 (100 %)

33 (66 %)

22 (55 %)

3

17 (28,3 %)

29 (72,5 %)

8 (13 %)

16 (40 %)

7

1 (1,7 %)

6 (15 %)

1 (1,7 %)

1 (2,5 %)

Результати
клінічного
дослідження
третьої фази
показали, що
енісаміум
йодид добре
переноситься
та є клінічно
ефективним, що
було
продемонстровано:

-       скороченням
тривалості
періоду
підвищеної
температури
на 1,1 дня;

-
скороченням
тривалості катаральних
та
конституціональних
симптомів;

-
зменшенням
застосування
відхаркувальних
і судинозвужувальних
засобів;

-
зменшенням
кількості
днів
непрацездатності;

-
зменшенням
періоду
виділення
вірусів та
суттєвим
зменшенням
кількості
пацієнтів, у
яких
виявлялись
вірусні
антигени, у
порівнянні з
групою хворих,
які
отримували
плацебо.

Більша
ефективність
енісаміуму
спостерігалась,
коли
лікування
розпочиналось
раніше.

В
багатоцентрове,
подвійно
сліпе,
рандомізоване,
плацебоконтрольоване
дослідження
ефективності
та безпеки лікарського
засобу
Амізон®
Макс було
включено 592
пацієнти з COVID-19
середнього
ступеня тяжкості,
які в
комбінації з
базовою
терапією
отримували
або Амізон®
Макс, або
плацебо.
Первинною
кінцевою
точкою
ефективності
дослідження
був час до настання
покращення
стану
пацієнта, що
вимірювалось
збільшенням
вихідної
оцінки стану
пацієнта за
модифікованою
шкалою ВООЗ
(таблиця 3) на 2
бали.

Пацієнти,
включені до
групи
плацебо,
отримували
перорально
по 1 капсулі
плацебо
кожні 6 годин,
4 рази на добу.
Пацієнти, що
приймали
Амізон®
Макс,
отримували
по 1 капсулі лікарського
засобу Амізон®
Макс кожні 6
годин, 4 рази
на добу.
Лікування тривало
повних 7 днів
(168 годин).

Таблиця
3.
Модифікована
шкала
тяжкості стану
пацієнтів
ВООЗ

Бал

Стан
хворого

1

Смерть

2

Госпіталізований,
потребує штучної
вентиляції
легень (ШВЛ)
або
екстракорпоральної
мембранної
оксигенації

3

Госпіталізований,
потребує
неінвазивної
вентиляції
або
високопоточної
оксигенотерапії

4

Госпіталізований,
потребує
додаткової
терапії
киснем

5

Госпіталізований,
не потребує
додаткової
терапії
киснем, але
потребує постійної
медичної
допомоги
(пов’язаної
з COVID-19 або іншої)

6

Госпіталізований,
не потребує
додаткової
терапії
киснем та
більше не
потребує
постійної
медичної
допомоги

7

Не
госпіталізований,
але існує
обмеження
діяльності та/або
потребує
підтримувальної
терапії
киснем удома

8

Не
госпіталізований,
обмежень у
діяльності
немає

Результати
дослідження
продемонстрували,
що терапія з
використанням
лікарського
засобу Амізон®
Макс
достовірно (р
= 0,00945)
пришвидшує
настання
покращення
стану хворого
на COVID-19 на 2 бали
за
вищенаведеною
модифікованою
шкалою ВООЗ у
порівнянні з
групою
пацієнтів,
які
отримували
плацебо.
Переважаючу
ефективність
комбінованої
терапії з
застосуванням
лікарського
засобу Амізон®
Макс при
лікуванні
пацієнтів з
COVID-19 підтверджують
також
результати щодо
вторинних
кінцевих
точок
ефективності,
а саме:

-     на
15-й день
дослідження
в групі
плацебо було
виписано 85,7 %
пацієнтів, а
у групі
Амізон®
Макс – 94,4 %
пацієнтів.
Різниця
часток
становила 8,6 %,
і ці
відмінності
були
статистично
значущими (р =
0,018), що свідчить
на користь
переважаючої
ефективності
лікарського
засобу
Амізон®
Макс у
порівнянні з
плацебо;

-     спостерігалося
більш швидке
достовірне зменшення
вираженості
кашлю в групі
застосування
лікарського
засобу Амізон®
Макс у
порівнянні з
групою
плацебо на 3-й, 4‑й
і 5-й дні
лікування (р =
0,009; 0,018 і 0,007
відповідно);

-     застосування
лікарського
засобу
Амізон®
Макс в
комплексній
терапії COVID-19
дозволяє достовірно
(р = 0,016)
запобігти
погіршенню
стану
хворого і збільшенню
дихальної
недостатності
в процесі
лікування.
Так частка
пацієнтів, у
яких
відбулося
погіршення
стану на 1 бал
за
модифікованою
шкалою ВООЗ, склала
в групі
плацебо 8,4 %,
а в групі застосування
лікарського
засобу Амізон®
Макс – 2,1 %,
відмінності
між групами
були
достовірними
(р = 0,016). Аналіз
часу до
настання
моменту погіршення
стану
пацієнта на 1 бал
методом
Каплана –  Меєра
та із застосуванням
логрангового
критерію для
порівняння
груп
засвідчив
більшу
ефективність
лікарського
засобу Амізон®
Макс у
порівнянні з
плацебо (р = 0,009) у
запобіганні
погіршенню
стану
пацієнта,
розвитку
більш тяжкої
дихальної
недостатності
та розвитку
ускладнень;

-     в
групі хворих,
які приймали
у складі
комплексної
терапії Амізон®
Макс, не було
жодного
летального
випадку і усі
пацієнти
видужали впродовж
21 дня, в той час
як у групі
плацебо
сталося три (3)
летальні випадки
і один
пацієнт не
досяг
первинної кінцевої
точки за
період
перебування
у дослідженні,
що є вагомим
аргументом
на користь
застосування
лікарського
засобу
Амізон®
Макс у
комплексній
терапії COVID‑19.

Фармакокінетика

Абсорбція

Енісаміум
йодид швидко
всмоктується:
пік концентрації
в плазмі
досягався
через 1,6–2,4 години
після
однократного
прийому.
Абсолютна
біодоступність
у людини не
вивчалась,
тоді як відносна
біодоступність
становила
менше 5 %. Рівноважний
стан у разі
перорального
прийому 500 мг
тричі на добу
і 1000 мг двічі на
добу досягався
через 3 дні.
Кумуляція
препарату не
була
виявлена.

Дослідження
на собаках
показало, що
при
пероральному
введенні енісаміуму
йодиду 35 %
застосованої
дози всмоктується
зі
шлунково-кишкового
тракту. Абсорбція
у гризунів
становила
менше 5 %.

Їжа
помітно
знижувала
біодоступність
енісаміуму
йодиду.
Середні
значення Cmax
і AUCinf при
застосуванні
1500 мг після
прийому їжі
були знижені
відповідно
на 46,8 % і 26,6 %
порівняно з
такими
показниками
при
застосуванні
1500 мг натще.
Середній
показник tmax
збільшувався
після
прийому їжі:
при прийомі
натще – 0,75
години, після
прийому їжі –
2,75 години.

Розподіл

Ступінь
зв’язування
енісаміуму
йодиду з білками
сироватки у людини
низький.

Біотрансформація

Вихідна
сполука
(енісаміум
йодид) у
людини частково
підлягає
конверсії
шляхом гідроксилювання,
а також
зв’язування
з глюкуроновою
кислотою
(менше ніж 5 %).
CYP 2D6, ймовірно, відіграє
несуттєву
роль в
метаболізмі
енісаміуму
йодиду. Інші
вивчені
ферменти
цитохрому Р450
не мають
суттєвого
впливу на
процеси
метаболічного
перетворення
вихідної сполуки.

Елімінація

Енісаміум
йодид
переважно
виділяється
в
незміненому
вигляді з
сечею. Після
перорального
введення
радіоактивно
міченого
енісаміуму
йодиду
собакам екскреція
з фекаліями становила
32–35 %. Медіана
періоду
напіввиведення
одноразових
доз
енісаміуму
йодиду
лежить в діапазоні
від 2,69 до 3,35
години і від 6,00
до 7,34 години
після
багатократного
введення
протягом
10 днів.

Фармакокінетика
в окремих
групах
пацієнтів

Пацієнти
літнього
віку

Фармакокінетичні
дослідження
за участю пацієнтів
літнього
віку не
проводились.

Пацієнти
з ураженням
печінки та
нирок

Фармакокінетика
енісаміуму
йодиду в спеціальних
популяціях
не вивчалась.
Однак на
основі
результатів
фармакокінетичних
досліджень,
зважаючи на
наявність
ренального і
ентерального
шляхів
виведення, а
також на
низький
рівень
метаболізму
енісаміуму йодиду,
у суб’єктів з
органічним
ураженням
печінки і нирок
не слід
очікувати
істотного
накопичення
енісаміуму в
плазмі при
короткочасному
застосуванні
(до 7 днів)
цього
лікарського
засобу. Таким
чином,
погіршення
профілю безпеки
у пацієнтів
із
зазначеними вище
органічними
захворюваннями
малоймовірне.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
грипу та ГРВІ.

Лікування
COVID-19 середнього
ступеня тяжкості
в комбінації
з базовою
терапією.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
препаратів,
які містять йодид,
молекулярний
йод або
ковалентно
зв’язаний
йод, а також
до інших
компонентів
препарату.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Енісаміум
йодид може
знизити
поглинання радіоактивних
ізотопів
йоду
щитовидною залозою
на період до 6
тижнів.

Слід
уникати
одночасного
застосування
йодовмісних
лікарських
засобів, а
також контрастних
речовин і
лікарських
препаратів,
що містять
ковалентно
зв’язаний
йод; обробки
ран великої
площі з використанням
йодовмісних
антисептиків
(наприклад,
молекулярний
йод) через
можливе
збільшення
ризику
порушення
функції
щитовидної
залози.

Особливості
застосування.

Прийом
енісаміуму
йодиду
призводить
до збільшення
рівня йодиду
в плазмі.
Вторинне підвищення
рівня
циркулюючого
йодиду запускає
механізм
саморегуляції
функції
щитовидної
залози, при
якому
пригнічується
захоплення
неорганічного
йодиду
тиреоцитами,
що сприяє
запобіганню
надлишкового
утворення
тиреоїдних
гормонів; при
цьому
транзиторно
підвищується
рівень
тиреотропного
гормону
(феномен
Вольфа – Чайкова).
Цей ефект
триває
кілька днів;
після припинення
курсу
лікування
функція
щитовидної
залози
нормалізується.
В окремих
випадках
спостерігалося
транзиторне
підвищення
тиреотропного
гормону
протягом декількох
тижнів.

Відсутня
інформація
щодо впливу
енісаміуму
йодиду на
пацієнтів з
порушенням
функції
щитовидної
залози і
пацієнтів, у
яких раніше
розвинувся
гіпотиреоз.
Проте доцільно
контролювати
функцію
щитовидної
залози під
час
лікування
енісаміумом
йодидом.

Інші
йодовмісні
препарати не
рекомендується
використовувати
під час
лікування і
протягом 7
днів після
закінчення
лікування
енісаміумом
йодидом.

Допоміжні
речовини

Лікарський
засіб
містить
жовтий захід FCF (E 110), що
може
спричиняти
алергічні
реакції.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Протипоказано
застосовувати
препарат у період
вагітності,
оскільки
клінічні дослідження
енісаміуму
йодиду за
участю вагітних
жінок не
проводились.
Дослідження
на тваринах
не виявили
прямого або
опосередкованого
впливу на
репродуктивну
функцію/ фертильність.

Годування
груддю

Невідомо,
чи
виділяється
енісаміум
йодид або
його
метаболіти з
грудним
молоком у людини.
Неможливо
виключити
ризик
потрапляння
енісаміуму
йодиду в
організм
новонародженого/немовляти.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими механізмами.

Прийом
препарату
Амізон® Макс
не впливає на
здатність
керувати автотранспортом
чи працювати
з іншими
механізмами.

Спосіб
застосування
та дози.

Амізон®
Макс
застосовувати
всередину, не
розжовуючи,
за 2 години до
прийому їжі.

Дорослим
призначають
у дозі 500 мг (0,5 г) 3
рази або 1000 мг (1
г) 2 рази на
добу.

Для
пацієнтів з
COVID-19 енісаміум
йодид
призначають в
комбінації з
базовою
терапією у
дозі 500 мг (0,5 г) 4
рази на добу.

Максимальна
разова доза –
1000 мг (1 г), добова
– 2000 мг (2 г).

Тривалість
лікування – 7
днів.

Діти.
Препарат
у даній
лікарській
формі дітям
не
застосовувати.

Передозування.

Жодних
повідомлень
про
передозування
препаратом
Амізон® Макс не
було
отримано в
клінічних
дослідженнях
та під час
післяреєстраційного
застосування.

Специфічного
антидоту не
існує.

Побічні
реакції.

Найбільш
поширеними
побічними
реакціями
(ПР) були
розлади
смаку,
фолікуліт,
назофарингіт,
головний
біль і
лімфаденопатія
(в плацебо-контрольованих
дослідженнях
фази I). Про
більшість
цих ПР
повідомлялося
одноразово, і
зникали вони
спонтанно. У
більшості
пацієнтів вищезазначені
ПР не
призвели до
припинення
прийому енісаміуму
йодиду.

У
плацебо-контрольованому
дослідженні
фази III були
зареєстровані
слабовиражені
шлунково‑кишкові
розлади
(гіркий смак
у роті), печія
та печіння в
горлі.

Враховувалися
лише побічні
явища, які
частіше
відзначалися
в групі
енісаміуму
йодиду,
порівняно з
групою
плацебо, і про
які
повідомлялося
більше ніж у
двох осіб.

В таблиці 4
наведено
побічні реакції,
які
спостерігалися
в ході
клінічних
досліджень
та
післяреєстраційного
застосування
препарату.
Частота
визначається
таким чином:
дуже часто (≥ 1/10),
часто (≥ 1/100, < 1/10),
нечасто (> 1/1000, < 1/100)
та частота
невідома
(неможливо
встановити
за наявними
даними).

Таблиця
4

Клас
системи
органів

Дуже часто

Часто

Нечасто

Частота
невідома*

Дослідження

Підвищені
рівні
стимулюючого
гормону щитовидної
залози в
крові

Підвищення
артеріального
тиску

Загальні
розлади

Втомлюваність

Інфекції
та інвазії

Фолікуліт

Назофарингіт

Риніт

Порушення
з боку
органів
дихання,
грудної клітки
і
середостіння

Задишка

Порушення
з боку крові
і
лімфатичної
системи

Лімфаденопатія

Порушення
з боку
нервової
системи

Головний
біль

Запаморочення

Порушення
з боку
органів
зору

Набряк
повік

Порушення
з боку
скелетно-м’язової
системи та
сполучної
тканини

Артралгія

Порушення
з боку шкіри
та
підшкірної
клітковини

Еритема

Набряк
обличчя

Свербіж
обличчя

Набряк

Свербіж

Висип

Папульозний
висип

Кропивʼянка

Порушення
з боку
шлунково-кишкового
тракту

Діарея

Сухість в
роті

Розлади
смаку

Диспепсія

Нудота

Блювання

Біль у
животі

*Повідомлення
у
післяреєстраційний
період.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про
підозрювані
побічні
реакції
після
реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
забезпечує постійний
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
застосування
лікарського
засобу.
Медичних
працівників
просять
повідомляти
про всі
підозрювані
побічні
реакції за
допомогою державної
системи
звітності.

Термін
придатності.

4
роки. Не
застосовувати
препарат
після
закінчення
терміну
придатності,
вказаного на
упаковці.

Умови
зберігання.

Зберігати
в сухому,
захищенному
від світла
місці при
температурі
не вище 25 °С. Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.
По
10 капсул у
блістері. По 1
або 2
блістери в
пачці.

Категорія
відпуску. Без
рецепта.

Виробник. АТ «Фармак».

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Україна,
04080, м.
Київ, вул. Кирилівська,
74.