ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

ТРАМІКС®

(TRAMIX)

Склад:

діюча
речовина: транексамова
кислота;

1
мл розчину
містить
транексамової
кислоти, в
перерахунку
на 100 % речовину – 100,0 мг;

допоміжна
речовина: вода
для ін’єкцій

Лікарська
форма. Розчин
для ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
прозора
безбарвна
рідина.

Фармакотерапевтична
група

Антигеморагічні
засоби.
Інгібітори
фібринолізу.
Амінокислоти.
Код АТХ B02A A02.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Транексамова
кислота
чинить
антигеморагічну
дію шляхом інгібування
фібринолітичних
властивостей
плазміну.

Утворюється
комплекс з
участю
транексамової
кислоти та плазміногену,
транексамова
кислота
зв’язується
з плазміногеном
при
перетворенні
на плазмін.

Активність
комплексу
транексамової
кислоти-плазміну
щодо фібрину є нижчою,
ніж
активність
вільного
плазміну.

Дослідження
in vitro показали,
що високі дози
транексамової
кислоти
знижували
активність
комплементу.

Педіатрична
популяція

Діти
віком від 1
року

Огляд
літератури
виявив 12
досліджень
ефективності
в дитячій
кардіохірургії,
які включали
1073 дитини, 631 з
яких
отримувала
транексамову
кислоту.
Показники
більшості з
них
оцінювали
порівняно з
контрольною
групою
плацебо.
Досліджувана
популяція була
гетерогенною
за віком,
типами
хірургічних
втручань,
схемами
дозування.
Результати
дослідження
з
транексамовою
кислотою свідчать
про
зменшення крововтрати
та зменшення
потреби в
продуктах
крові у
дитячій
кардіохірургії
при
використанні
штучного
кровообігу, де є
високий
ризик
виникнення
кровотечі, особливо
у пацієнтів
з ціанозом
або
пацієнтів,
які перенесли
повторну операцію.
Найбільш
адаптованим
режимом
дозування є:

-
перше
болюсне
введення 10
мг/кг після
початку
наркозу і
перед
розрізом
шкіри;

-
безперервна
інфузія 10
мг/кг/год або
ін’єкція в адаптер
насоса штучного
кровообігу в
дозі, яка адаптована
для процедури
штучного
кровообігу
або в дозі,
розрахованій відповідно
до маси тіла пацієнтів,
– 10 мг/кг,
або в
адаптер
насоса штучного
кровообігу та заключна ін’єкція у дозі 10 мг/кг
наприкінці хірургічного
втручання із
застосуванням штучного
кровообігу.

Хоча
дослідження
проводилися
на дуже невеликій
кількості
пацієнтів, обмежені
дані свідчать
про те, що
безперервна
інфузія є більш
прийнятною,
оскільки
вона
підтримуватиме
терапевтичну
концентрацію
в плазмі крові
протягом усієї
операції.

З
участю дітей не
було проведено
ніяких
специфічних
досліджень співвідношення
доза/ефект
або
фармакокінетичних
досліджень.

Фармакокінетика

Абсорбція. Пікова концентрація
транексамової
кислоти у плазмі
крові швидко
досягається
після короткотермінової
внутрішньовенної
інфузії,
після чого показники
концентрації
у плазмі
починають
знижуватися
мультиекспоненційним
чином.

Розподіл. Для
терапевтичних
рівнів у
плазмі крові показник
зв’язування
транексамової
кислоти з
білками
плазми крові
становить
близько 3 %; як
вважається,
показники
зв’язування
повністю
пояснюються
зв’язуванням
із плазміногеном.
Транексамова
кислота не
зв’язується із
сироватковим альбуміном.
Початковий
об’єм
розподілу приблизно
становить від
9 до 12 літрів.

Транексамова
кислота проникає
через
плаценту. Після внутрішньовенної
ін’єкції 10
мг/кг 12
вагітним
жінкам
концентрація
транексамової
кислоти у
сироватці
крові знаходиться
в діапазоні
10–53 мкг/мл, тоді
як
концентрація
в пуповинній
крові – в діапазоні 4–31 мкг/мл.
Транексамова
кислота
швидко проникає
у
синовіальну
рідину та
синовіальну
оболонку.
Після внутрішньовенної
ін’єкції 10 мг/кг 17 пацієнтам,
які
перенесли
операцію на
коліні,
концентрація
у
синовіальній
рідині була
подібною до
концентрації,
що спостерігалася
у
відповідних
зразках
сироватки крові.
Концентрація
транексамової
кислоти в низці
інших тканин становить
лише частину від
тієї, що
спостерігається
в крові (грудне
молоко – одна
сота частина,
спинномозкова
рідина – одна
десята, водяниста
волога ока –
одна десята).
Транексамова
кислота була
виявлена у спермі, де вона
інгібує
фібринолітичну
активність,
але не впливає
на міграцію
сперматозоїдів.

Виведення. Виводиться
переважно із
сечею у
незміненому
вигляді.
Виведення із
сечею шляхом
клубочкової
фільтрації є
основним
шляхом виведення.
Нирковий
кліренс
дорівнює
кліренсу
плазми (від 110 до
116 мл/хв).
Виведення
транексамової
кислоти становить
близько 90 %
протягом
перших 24
годин після
внутрішньовенного
введення у
дозі 10 мг/кг
маси тіла.
Період
напіввиведення
транексамової
кислоти
становить
приблизно 3 години.

Особливі
групи пацієнтів. Концентрація
у плазмі крові
підвищується у пацієнтів
із нирковою
недостатністю.

З участю
дітей не
проводили
жодних
специфічних
фармакокінетичних
досліджень.

Клінічні
характеристики

Показання

Транексамова
кислота
показана
дорослим та
дітям віком від
1 року для
профілактики
та лікування
кровотеч, спричинених
загальним
або місцевим
фібринолізом.

Специфічні
показання
включають:

-
Менорагія і
метрорагія.

-
Шлунково-кишкові
кровотечі.

- Геморагічні
розлади
сечовивідного
тракту, що
виникли у
зв’язку з
хірургічним
втручанням
на
передміхуровій
залозі або
внаслідок оперативного
втручання чи
процедур на
сечовивідних
шляхах.

- Отоларингологічні
(видалення
аденоїдів,
тонзилектомія)
та
стоматологічні
(видалення
зубів)
оперативні
втручання.

-
Гінекологічні
операції або
ускладнення в
акушерській
практиці.

- Торакальні,
абдомінальні
та інші
великі хірургічні
оперативні
втручання,
наприклад
серцево-судинна
хірургія.

-
Контроль
крововиливів
у зв'язку з
введенням
фібринолітичного
лікарського
засобу.

Протипоказання

Підвищена
чутливість
до активної
речовини або
будь-якого з
компонентів лікарського
засобу.

Гострий
венозний або
артеріальний
тромбоз (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Фібринолітичні
стани з
гострою
тяжкою кровотечою
через
введення
коагулопатичних
засобів (антикоагулянтів),
за винятком
тих лікарських
засобів,
які
переважно
здійснюють
активацію
фібринолітичної
системи (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Тяжка
ниркова
недостатність
(існує ризик накопичення
лікарського
засобу).

Судоми в
анамнезі.

Інтратекальне,
епідуральне,
внутрішньошлуночкове
ін’єкційне
введення, внутрішньомозкове введення
(ризик
набряку
мозку з
подальшим розвитком
судом та
летального
наслідку).

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій

Дослідження
взаємодії
лікарських
засобів не
проводили.
Паралельний
(одночасний)
прийом
антикоагулянтів
повинен
відбуватися
під суворим
наглядом
лікаря, який
має досвід у
цьому
напрямку
терапії.
Лікарські засоби,
що діють на
гемостаз,
слід
застосовувати
з
обережністю
пацієнтам,
які отримали
лікування із
застосуванням
транексамової
кислоти. При
одночасному
застосуванні
з гормональними
контрацептивами
існує ризик
збільшення
тромбоформувального
потенціалу.
Крім того,
антифібринолітична
дія лікарського
засобу може
бути
антагонізована
при
застосуванні
тромболітиків.

Особливості
застосування

Слід
суворо
дотримуватися
зазначених
показань та
способу
застосування:

-
внутрішньовенні
ін’єкції
слід робити
дуже
повільно (максимум
1 мл за
хвилину);

-
транексамову
кислоту не
можна
вводити внутрішньом’язово.

Ризик
медикаментозних
помилок
через
неправильний
шлях
введення

Лікарський
засіб Трамікс®
призначений
лише для
внутрішньовенного
введення.

Інтратекальне,
епідуральне,
внутрішньошлуночкове
та
внутрішньомозкове
застосування
Траміксу
протипоказане
(див. розділ «Протипоказання»).
Повідомлялося
про серйозні
побічні
реакції,
включаючи
летальні
випадки, коли
транексамову
кислоту випадково
вводили
інтратекально.
Ці випадки включали
сильний біль
у спині,
сідницях та нижніх
кінцівках,
міоклонус та
генералізовані
судоми, а
також
серцеві аритмії.

Слід
бути
обережним,
щоб
забезпечити
правильний
шлях
введення лікарського
засобу
Трамікс®.
Медичні
працівники
повинні бути
обізнані про
потенційну
можливість
плутанини Траміксу
з іншими
ін’єкційними
лікарськими
засобами, що
може
призвести до
ненавмисного
інтратекального
введення
Траміксу. Це
включає,
зокрема,
інтратекальні
ін’єкції, які
можуть
використовуватися
під час тієї
ж процедури,
що й
транексамова
кислота.

Шприци,
що містять
транексамову
кислоту, повинні
бути чітко
промарковані
із
зазначенням
шляху
внутрішньовенного
введення.

Судоми

У
пацієнтів
були
зареєстровані
випадки судом,
пов’язані
з лікуванням
транексамовою
кислотою. Під
час операцій
аортокоронарного
шунтування
(АКШ)
більшість з
указаних
випадків були
зареєстровані
після
внутрішньовенного
(в/в)
введення
транексамової
кислоти у
високих
дозах. У разі
застосування
рекомендованих
низьких доз
транексамової
кислоти частота
післяопераційних
судом була
такою ж, як у
пацієнтів,
яким не
застосовували
цей лікарський
засіб.

Порушення
зору

Слід
зважати на
можливість офтальмологічних ускладнень,
включаючи
порушення
зору,
помутніння зору,
порушення
кольорового
сприйняття. У
вказаних
випадках
лікування
слід припинити.
При
безперервному
тривалому
застосуванні
транексамової
кислоти
мають бути
призначені
регулярні
офтальмологічні
обстеження (у
тому числі
перевірка
гостроти
зору,
кольорового
сприйняття, очного
дна, поля
зору і т. д.). При
наявності та
при
виникненні
патологічних
офтальмологічних
змін,
пов’язаних
зокрема із
захворюваннями
сітківки,
після відповідної
консультації
фахівця
лікар
повинен вирішити
питання про
необхідність
та можливість
довгострокового
застосування
транексамової
кислоти у
кожному
окремому
випадку
індивідуально.

Гематурія

У
випадку
гематурії з
верхніх
сечовивідних
шляхів існує
ризик
обструкції сечовивідних
шляхів на
нижчих
рівнях.

Якщо
не лікувати
обструкцію
сечовивідних
шляхів, вона
може
призвести до
серйозних наслідків,
таких як
ниркова
недостатність,
інфекція
сечовивідних
шляхів,
гідронефроз
та анурія.
Тому
рекомендується
проводити ретельний
нагляд за
пацієнтами з
гематурією
або ризиком
гематурії із
залученням
верхніх
сечовивідних
шляхів.

Тромбоемболічні
ускладнення

Перед
застосуванням
транексамової
кислоти слід
розглянути фактори
ризику
тромбоемболічних
захворювань.
Пацієнтам з
наявністю в
анамнезі
тромбоемболічних
захворювань
та пацієнтам,
у яких за
даними
сімейного
анамнезу є підвищений
ризик
тромбоемболічних
ускладнень
(пацієнти з
високим
ризиком
тромбофілії),
транексамову
кислоту слід застосовувати
тільки у
випадках,
коли є прямі
життєві показання,
при цьому
лікування
слід
розпочинати після
консультації
фахівця, який
має досвід у
гемостазеології,
і проводити
під суворим
наглядом
лікаря (див.
розділ
«Протипоказання»).

Транексамову
кислоту слід
застосовувати
з
обережністю
пацієнтам,
які
використовують
гормональну
контрацепцію,
через підвищений
ризик
тромбозу (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Дисеміноване
внутрішньосудинне
згортання (ДВЗ)

Пацієнти
із синдромом
ДВЗ зазвичай
не повинні
одержувати
лікування
транексамовою
кислотою (див.
розділ
«Протипоказання»).

Якщо
є
необхідність
у
застосуванні
транексамової
кислоти, її
слід призначати
винятково при
наявності
переважної
активації
фібринолітичної
системи з
гострою тяжкою
кровотечою.

Встановлено,
що
характерний
гематологічний
профіль при
цих станах
наближається
до такого: знижується
час лізису еуглобулінового
згустка; подовжений
протромбіновий
час; знижений
рівень
фібриногену в
плазмі крові,
факторів V і VIII,
плазміногену
фібринолізину
і альфа-2
макроглобуліну;
нормальні плазмові
рівні Р і
Р-комплексу,
тобто
фактори II
(протромбін), VIII
і X; підвищені
рівні у
плазмі крові
продуктів
розпаду фібриногену;
нормальна
кількість тромбоцитів.
Вищезазначене
свідчить, що
основне захворювання
не впливає на
різні
елементи у
цьому
профілі. У
таких гострих
випадках одноразової
дози 1 г
транексамової
кислоти
часто
достатньо для
контролю
кровотечі. Застосування
транексамової
кислоти при синдромі
ДВЗ слід
розглядати лише
за наявності
відповідного
гематологічного
лабораторного
обладнання та
досвіду.

Застосування
у
період вагітності
або
годування
груддю

Жінки
репродуктивного
віку

Жінки
репродуктивного
віку під час
лікування
повинні
використовувати
ефективні
засоби
контрацепції
(див.
розділи «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій» та «Особливості
застосування»).

Вагітність

Наявні
дані з
опублікованих
досліджень, серій
випадків та
звітів про
випадки
застосування
транексамової
кислоти
вагітним жінкам
у ІІ та ІІІ
триместрі
вагітності
та під час
пологів не
дають змоги
з’ясувати, чи
існує ризик
викидня або
несприятливих
наслідків
для матері чи
плода, пов’язаний
з лікарським
засобом.
Відомі випадки
структурних
аномалій
плода, які
призвели до
летального
наслідку для
новонародженого
після
застосування
транексамової
кислоти
матір’ю під
час зачаття
або в І
триместрі
вагітності,
однак через
інші супутні
фактори
ризик виникнення
серйозних
вроджених
вад розвитку
при
застосуванні
транексамової
кислоти під
час
вагітності
не з’ясований.

Дослідження
на тваринах
не вказують
на прямий або
непрямий
шкідливий
вплив щодо репродуктивної
токсичності.

Транексамова
кислота
проникає
через плаценту.
Концентрація
в пуповинній
крові після
внутрішньовенної
ін’єкції 10
мг/кг вагітним
жінкам
становить
близько 30 мг/л,
так само, як і
в
материнській
крові.

Було
проведено 13
клінічних
досліджень,
які описували
функціональні
проблеми
плода та/або
новонародженого,
такі як
низька оцінка
за шкалою
Апгар,
неонатальний
сепсис, цефалогематома,
та 9 клінічних
досліджень,
які описували
зміни росту,
включаючи
низьку масу
тіла при
народженні
та
передчасні
пологи на 22–36
тижні
вагітності у
плодів та
немовлят, які
зазнали
впливу
транексамової
кислоти внутрішньоутробно.

Для
прийняття
рішень щодо
застосування
транексамової
кислоти під
час
вагітності слід
завжди
враховувати
потенційний
ризик
застосування
транексамової
кислоти для
плода разом
із клінічною
потребою
матері в
транексамовій
кислоті;
точна оцінка
співвідношення
ризику та
користі
повинна бути
основою для
прийняття
рішення
лікуючим
лікарем.

Годування
груддю

В
опублікованій
літературі
повідомляється
про
наявність
транексамової
кислоти в
грудному
молоці.
Існують
обмежені
дані про
вплив
транексамової
кислоти на
дитину, яку
годують
груддю, або
вплив на
лактацію. Переваги
грудного
вигодовування
для розвитку
та здоров’я
слід
враховувати
разом із
клінічною
потребою
матері в
транексамовій
кислоті та будь-якими
потенційними
негативними
наслідками
для дитини,
яку годують
груддю, від
транексамової
кислоти або
основного
захворювання
матері.

Через
обмеженість
даних не
можна
зробити остаточну
оцінку щодо
застосування
транексамової
кислоти під
час
годування
груддю.

Фертильність

Клінічні
дані щодо
впливу
транексамової
кислоти на
фертильність
відсутні. У
дослідженнях
на тваринах
транексамова
кислота у
клінічно
значущих
дозах не
впливала на чоловічу
чи жіночу
фертильність.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Дослідження
з оцінки
впливу на
здатність керувати автотранспортом
або іншими
механізмами
відсутні.

Спосіб
застосування
та дози

Трамікс® вводити
тільки
внутрішньовенно
(краплинно,
струминно).

Дозування

Дорослі

Якщо
немає іншого
призначення,
рекомендуються
такі дози:

1.
Стандартне
лікування
місцевого
фібринолізу:

0,5 г (1
ампула 5 мл) до 1
г (2 ампули по 5
мл)
транексамової
кислоти
шляхом
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції або
інфузії (= 1
мл/хв) 2–3 рази
на добу.

2.
Стандартне
лікування
генералізованого
фібринолізу:

1 г (2
ампули по 5 мл)
транексамової
кислоти шляхом
повільної
внутрішньовенної
ін’єкції або
інфузії (= 1
мл/хв) кожні 6–8
годин, що
еквівалентно
15 мг/кг маси
тіла.

Порушення
функції
нирок

При
нирковій
недостатності,
що
призводить
до
ризику акумуляції,
застосування
транексамової
кислоти протипоказано
пацієнтам із тяжкою
нирковою
недостатністю
(див.
розділ
«Протипоказання»).

Для
пацієнтів із
легкою та помірною
нирковою
недостатністю
дозу транексамової
кислоти слід
зменшити
відповідно
до рівня
креатиніну в
сироватці
крові.

Креатинін сироватки

Внутрішньовенна
доза

Введення

мкмоль/л

мг/10 мл

120-249

1,35-2,82

10 мг/кг маси тіла

кожні 12 годин

250-500

2,82-5,65

10 мг/кг маси тіла

кожні 24 години

>500

>5,65

5 мг/кг маси тіла

кожні 24 години

Порушення
функції
печінки

При
захворюваннях
печінки
корекція
дози не
потрібна.

Застосування
пацієнтам
літнього
віку

Зменшення
дози не
потрібне,
якщо немає
ознак
ниркової
недостатності.

Спосіб
застосування

Введення
має суворо
обмежений
режим –
повільне
внутрішньовенне
введення
(ін’єкція/інфузія)
зі швидкістю
максимум 1 мл
за хвилину.

Трамікс®
можна
змішувати з більшістю
розчинів для
інфузій, таких
як розчини
електролітів,
розчини
вуглеводів,
розчини
амінокислот
та розчини
декстрану. До
транексамової
кислоти
можна
додавати
гепарин.

Трамікс®
призначений
лише для
одноразового
використання.
Невикористаний
розчин або
відходи слід
утилізувати.

ТРАНЕКСАМОВА
КИСЛОТА
ПОВИННА
ВВОДИТИСЯ ТІЛЬКИ
ВНУТРІШНЬОВЕННО
і не повинна
вводитися
інтратекально
або
епідурально (див.
розділи
«Протипоказання»
та «Особливості
застосування»).

З метою
зменшення
ризику
фатальних
медикаментозних
помилок
через
неправильний
шлях
введення
транексамової
кислоти
наполегливо
рекомендується
маркувати шприци,
що містять
транексамову
кислоту (див.
розділи
«Протипоказання»
та «Особливості
застосування»).

Діти

Дітям
віком
від 1
року рекомендується
застосування
згідно з поточними
затвердженими
терапевтичними
показаннями,
як описано в розділі
«Показання»,
дозування –
близько 20 мг/кг/добу.
Однак
дані
з
ефективності, безпеки,
особливостей
дозування при
застосуванні
дітям згідно
з вказаними
рекомендаціями обмежені.

Ефективність,
дозування та
безпека
транексамової
кислоти у
дітей, які
перенесли
операцію на
серці, не
були
повністю
встановлені. Наявні
на даний
момент дані
обмежені та
описані в
розділі
«Фармакологічні
властивості».

Передозування

Випадки
передозування
не
спостерігалися.

Ознаки
та симптоми передозування
можуть
включати
запаморочення,
головний
біль,
гіпотензію і
судоми. Також
було
показано, що
судоми, як
правило, мають
місце при
більш
високій
частоті введення
та при
збільшенні
дози.

У
разі
передозування
слід
надавати
симптоматичне
лікування.

Побічні
реакції

Зафіксовані
побічні
реакції
представлені
в таблиці нижче.

Побічні
реакції
систематизовані
відповідно
до основних
класів і
систем
органів MedDRA. У
межах
кожного
класу систем
органів
побічні
реакції
упорядковані
за частотою.
У кожній
групі за
частотою
побічні
реакції представлено
в порядку
зменшення серйозності.

Клас
системи
органів

Часто

(> 1/100 до < 1/10)

Нечасто
(> 1/1000 до < 1/100)

Невідомо
(не можна оцінити
за наявними даними)

З
боку
імунної
системи

Реакції
гіперчутливості,
включаючи реакції
анафілактичного
типу

З
боку
нервової
системи

Судоми,
зокрема у
разі
неправильного
застосування
(див.
розділи
«Протипоказання»
та «Особливості
застосування»)

З
боку
органів
зору

Порушення
зору,
включаючи
порушення
кольорового
сприйняття

З
боку
серцево-судинної
системи

Нездужання
з артеріальною
гіпотензією,
з втратою
свідомості
або без (як
правило, після
занадто
швидкої
внутрішньовенної
ін’єкції, як
виняток –
після
перорального
прийому).

Артеріальна
або венозна
тромбоемболія
на будь-яких
ділянках.

З
боку
травної
системи

Діарея
Блювання
Нудота

З
боку шкіри
та
підшкірної
тканини

Алергічні
дерматити

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їхнім
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних реакцій
та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 2
роки.

Умови
зберігання

Зберігати
в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С. Не
заморожувати.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Несумісність

Цей
лікарський
засіб не слід
додавати до крові
для
переливання
або до
ін’єкційних
розчинів пеніциліну.

Упаковка

По
5 мл в ампулі,
по 5 ампул у
контурній
чарунковій
упаковці; по 1
контурній
чарунковій
упаковці у
пачці;

по
5 мл в ампулі,
по 5 ампул у
контурній
чарунковій
упаковці; по 2
контурні
чарункові
упаковки у пачці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.
ПАТ
«Галичфарм».

Місцезнаходження
виробника
та адреса
місця
провадження його діяльності

Україна,
79024, м.
Львів, вул.
Опришківска,
6/8.