ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

ДУТАСТЕРИД
T

(DUTASTERID T)

Склад:

діючі
речовини:
дутастерид,
тамсулозину
гідрохлорид;

1 капсула
тверда
містить
дутастериду
0,5 мг,
тамсулозину
гідрохлориду
0,4 мг, що
еквівалентно
0,367 мг
тамсулозину;

допоміжні
речовини:

капсула
м’яка
желатинова,
що містить: пропіленгліколь
монокаприлат
тип ІІ,
бутилгідрокситолуол
(Е 321), желатин
(гелеформуючий
тип В, 150 Bloom),
гліцерол, титану
діоксид (Е 171),
тригліцериди
середнього
ланцюга, соєвий
лецитин;

гранули
з
модифікованим
вивільненням:
кислота
метакрилова
– сополімер
етил акрилату
(1:1), дисперсія 30 %
(натрію
лаурилсульфат
0,7 %,
полісорбат 80 2,3 %),
целюлоза
мікрокристалічна,
дибутилсебацинат,
полісорбат 80,
кремнію колоїдний
водний, кальцію
стеарат;

тверда
желатинова
капсула:
заліза оксид
чорний (Е 172),
заліза оксид
червоний (Е 172),
титану
діоксид (Е 171),
заліза оксид
жовтий (Е 172),
желатин;

склад ink
(для напису)
чорний, що
містить: шелак
(Е 904), заліза
оксид чорний
(Е 172),
пропіленгліколь
(Е 1520), розчин
амонію,
концентрований
(Е 527), калію
гідроксид (Е 525).

Лікарська
форма. Капсули
тверді.

Основні
фізико-хімічні
властивості: довгаста
тверда
желатинова
капсула № 0EL
розміром
приблизно 24,2 × 7,7
мм, тіло
капсули
коричневого
кольору,
кришечка
бежевого
кольору з
надписом С001
чорним
чорнилом. Вміст
капсули:
довгаста
м’яка
желатинова капсула
(приблизно 16,5 × 6,5 мм)
світло-жовтого
кольору,
наповнена
прозорою
рідиною;
гранули
тамсулозину
від білого до
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група

Засоби,
що
застосовують
при
доброякісній
гіперплазії
передміхурової
залози. Антагоніст
α1-адренорецепторів.
Код АТХ G04C А52.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Дутастерид
Т є
комбінацією
двох
лікарських
засобів: дутастериду,
подвійного
інгібітора 5α-редуктази,
і
тамсулозину
гідрохлориду,
антагоніста
адренорецепторів
α1а і α1d. Ці
лікарські
засоби мають
взаємодоповнювальний
механізм дії,
завдяки
якому відбувається
швидке
послаблення
сечовиділення,
знижується
ризик
гострої
затримки сечі
та
зменшується необхідність
проведення
хірургічної
операції з
приводу
доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози.

Дутастерид

Дутастерид
пригнічує
активність
як 1-го, так і 2-го
типу
ізоферментів
5α-редуктази,
які
відповідають
за
перетворення
тестостерону
на
дигідротестостерон
(ДГТ). ДГТ є андрогеном,
який в першу
чергу
відповідає
за ріст
передміхурової
залози і
розвиток
доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози.

Тамсулозин

Тамсулозин
пригнічує
активність
адренорецепторів
α1а і α1d у
стромальній
гладкій
мускулатурі
передміхурової
залози і
шийці
сечового
міхура. Приблизно
75 %
рецепторів α1
у
передміхуровій
залозі є
рецепторами
підтипу α1а.
Тамсулозин
вибірково та
конкурентно
зв’язується
з
постсинаптичними
α1-рецепторами,
зокрема з
підтипами α1а
та α1d. Це
призводить
до зниження
тонусу
гладкої мускулатури
передміхурової
залози, шийки
сечового
міхура і
простатичної
частини уретри
та
поліпшення
виділення
сечі.

Тамсулозин
підвищує
максимальну
швидкість
струму сечі
за рахунок
зниження
тонусу
гладких
м’язів
уретри і
передміхурової
залози, що
усуває
обструкцію.
Препарат також
знижує
вираженість
симптомів
подразнення
та
обструкції, пов’язаних
з
доброякісною
гіперплазією
передміхурової
залози (утруднення
початку
сечовипускання,
послаблення
струменя
сечі,
крапання
після закінчення
сечовипускання,
відчуття
неповного
спорожнення
сечового
міхура, часті
позиви до
сечовипускання,
позиви до
сечовипускання
в нічний час,
невідкладність
сечовипускання).

Ці
ефекти
довгий час
зберігаються
при довгостроковому
лікуванні і
значною
мірою відстрочують
проведення
хірургічної
операції або
катетеризації.

Антагоністи
α1-адренорецепторів
можуть
зменшувати
кров’яний
тиск шляхом
зниження
загального периферичного
опору. Під
час
дослідження
впливу
тамсулозину
не
спостерігалось
клінічно
значущого
зниження
кров’яного
тиску.

Дутастерид
у комбінації
з
тамсулозином

Клінічні
дослідження
свідчать про
кращу ефективність
застосування
комбінованої
терапії на основі
інгібітора
5α-редуктази
дутастериду
та
α1-адреноблокатора
тамсулозину,
порівняно із
застосуванням
кожного
препарату
окремо.

Фармакокінетика

Застосування
комбінації дутастерид/тамсулозин
і одночасний
прийом у
відповідних
дозах
дутастериду
і
тамсулозину
в капсулах
окремо продемонстрували
їхню
біоеквівалентність.

Дослідження
біоеквівалентності
одноразових
доз було
проведене при
їх
застосуванні
як натще, так
і після
прийому їжі. Порівняно
із
застосуванням
натще, при
прийомі
після вживання
їжі
спостерігалося
30 % зниження
максимальної
концентрації
(Cmax) тамсулозину
як складової
комбінації
дутастерид/тамсулозин.
Їжа не
впливала на
площу під
фармакокінетичною
кривою (AUС)
тамсулозину.

Всмоктування

Дутастерид

Після
перорального
одноразового
прийому 0,5 мг дутастериду
час до
досягнення
пікових
концентрацій
дутастериду
в сироватці
крові
становив 1–3 години.
Абсолютна
біодоступність
становила
приблизно 60 %.
Прийом їжі не
впливав на
біоеквівалентність
дутастериду.

Тамсулозин

Тамсулозину
гідрохлорид
добре
всмоктується
зі
шлункового-кишкового
тракту, а його
біодоступність
становить
майже 100 %. Всмоктування
тамсулозину
відбувається
дещо повільніше
після
прийому їжі.
Однаковий рівень
всмоктування
досягається
в тому випадку,
коли пацієнт
приймає
тамсулозин в
один і той
самий час
після
прийому їжі.
Фармакокінетика
тамсулозину
має лінійний
характер.

Після
прийому
разової дози
препарату
після їди
пікова
концентрація
тамсулозину
у плазмі
крові
досягається
приблизно
через 6 годин,
а стабільна
концентрація
спостерігається
на п’яту добу
після
щоденного прийому
препарату. Cmax
при цьому є
приблизно на
дві третини
вищою за ту,
що
утворюється
після
прийому
разової дози.

Розподіл

Дутастерид

Дутастерид
має великий
об’єм
розподілу (300−500 л)
і високу зв’язуваність
з білками
плазми крові (> 99,5 %).
Після
щоденного
введення доз
концентрації
дутастериду
в сироватці
крові
досягають 65 %
рівноважної
концентрації
через 1
місяць і приблизно
90 % – через 3
місяці.

Рівноважні
концентрації
в сироватці
крові, які
становлять
приблизно 40 нг/мл,
досягаються
через 6
місяців
введення дози
0,5 мг на добу.
Середнє
значення
надходження
дутастериду
з сироватки
крові у сім’яну
рідину
становить 11,5 %.

Тамсулозин

У чоловіків
тамсулозин
зв’язується
з білками
плазми крові
приблизно на
99 %. Об’єм
розподілу є
невеликим
(приблизно 0,2 л/кг).

Метаболізм

Дутастерид

Дутастерид
активно
метаболізується
in vivo. В
умовах in vitro дутастерид
метаболізується
цитохромом P450 3A4
і 3A5, утворюючи
три
моногідроксильованих
метаболіти і
один
дигідрокcильований
метаболіт.

Після
перорального
введення
дутастериду
в дозі 0,5 мг/добу
до
досягнення
рівноважної
концентрації
1,0−15,4 % (середнє
значення − 5,4 %)
введеної
дози
дутастериду
виділяється
у кал у
незміненому
вигляді.  Решта
виділяється  у кал у
вигляді 4
основних
метаболітів,
що містять 39 %, 21 %,
7 % і 7 % кожної з
речовин, пов’язаних
з лікарським
засобом, і 6
другорядних
метаболітів
(менше 5 %
кожен). У сечі
людини
виявлено
лише незначні
кількості
незміненого
дутастериду
(менше ніж 0,1 %
дози).

Тамсулозин

Тамсулозину
гідрохлорид
не
піддається ефекту
першого
проходження
і повільно
метаболізується
у печінці з
утворенням
фармакологічно
активних
метаболітів,
що зберігають
високу
селективність
до α1-адренорецепторів.
Більша
частина
активної
речовини
присутня в
крові у
незміненому
вигляді.

Виведення

Дутастерид

Виведення
дутастериду
залежить від
дози, і цей
процес слід
описувати як
такий, що відбувається
двома
паралельними
шляхами, один
є
насичуваним
при клінічно
значущих концентраціях,
а другий –
ненасичуваним.
При низьких
концентраціях
у сироватці
крові (менше 3 нг/мл)
дутастерид
швидко
виводиться
як залежним
від
концентрації,
так і
незалежним від
концентрації
шляхом. При
застосуванні
одноразових
доз 5 мг або
менших доз
було
виявлено
ознаки швидкого
кліренсу і
встановлено
період
напіввиведення,
який триває
від 3 до 9 днів.

При
терапевтичних
концентраціях
після повторного
введення
дози 0,5 мг/добу
домінує
повільніший, лінійний
шлях
виведення, а
період
напіввиведення
становить
приблизно 3−5 тижнів.

Тамсулозин

Тамсулозин
і його
метаболіти
виводяться переважно
з сечею, в
якій
приблизно 9 %
дози
присутні у
вигляді
незміненої
активної
речовини.

Після
разового
прийому дози
препарату після
їжі та при
стабільній
концентрації
у плазмі
крові
періоди
напіввиведення
відповідно
становлять
приблизно 10
та 13 годин.

Пацієнти
літнього
віку

Дутастерид

Фармакокінетика
дутастериду
оцінювалася
у 36 здорових
чоловіків у
віці від 24 до 87
років після
введення
одноразової
дози 5 мг.
Значної
залежності
дії
дутастериду
від віку
пацієнта не
спостерігалося,
але період
напіввиведення
був коротшим
у чоловіків
віком до 50 років.
Статистичних
відмінностей
у періоді напіввиведення
не було при
порівнянні
групи 50−69-річних
досліджуваних
пацієнтів з
групою
досліджуваних
віком понад 70
років.

Тамсулозин

Перехресне
порівняльне
дослідження
загальної
дії
тамсулозину
гідрохлориду
(AUC) і
періоду
напіввиведення
вказує на те,
що фармакокінетична
дія
тамсулозину
гідрохлориду
може бути
трохи тривалішою
у пацієнтів
літнього
віку
порівняно з
молодими
здоровими
добровольцями
чоловічої
статі.
Власний
кліренс не
залежить від
зв’язування
тамсулозину
гідрохлориду
з α1-кислим
глікопротеїном,
але
знижується з
віком
пацієнта, у
результаті
чого
загальна дія
є на 40 %
сильнішою (AUC) у
пацієнтів
віком від 55 до 75
років
порівняно з
дією у
пацієнтів
віком 20−32 роки.

Ниркова
недостатність

Дутастерид

Вплив
ниркової
недостатності
на фармакокінетику
дутастериду
не вивчали.
Але у сечі
людини
виявляється
менше 0,1 % дози 0,5 мг
дутастериду
у
рівноважній
концентрації,
тому
клінічно значущого
підвищення
концентрацій
дутастериду
у плазмі
крові у
пацієнтів з
нирковою
недостатністю
очікувати не
слід
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Тамсулозин

Фармакокінетика
тамсулозину
гідрохлориду
порівнювалася
у 6 пацієнтів
з нирковою недостатністю
від слабкого
до помірного
(30 ≤ кліренс
креатиніну
(КК) < 70 мл/хв/1,73 м2)
або від
помірного до
тяжкого (10 ≤ КК <
30 мл/хв/l,73 м2)
ступеня і у 6
досліджуваних
з нормальним
кліренсом (КК < 90 мл/хв/1,73 м2).
Тоді як
загальна
концентрація
тамсулозину
гідрохлориду
у плазмі
крові зазнавала
змін в
результаті
змінного зв’язування
з α1-кислим
глікопротеїном,
концентрація
незв’язаного
(активного)
тамсулозину
гідрохлориду,
а також
власний
кліренс залишалися
відносно
стабільними.
Тому пацієнтам
з нирковою
недостатністю
не потрібна
корекція
дози
тамсулозину
гідрохлориду
в капсулах.
Але пацієнти
з термінальною
стадією
ниркової
недостатності
(КК < 10 мл/хв/1,73 м2)
не брали
участі у дослідженні.

Печінкова
недостатність

Дутастерид

Вплив
печінкової
недостатності
на фармакокінетику
дутастериду
не вивчався
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози» та «Особливості
застосування»).

Тамсулозин

Фармакокінетика
тамсулозину
гідрохлориду
порівнювалася
у 8 пацієнтів
з помірним порушенням
функції
печінки
(класифікація
за Чайлдом –
П’ю: ступені A
і B) і у 8
досліджуваних
з нормальною
функцією
печінки. Тоді
як загальна
концентрація
тамсулозину
гідрохлориду
в плазмі змінювалася
в результаті
змінного зв’язування
з α1-кислим
глікопротеїном,
концентрація
незв’язаного
(активного)
тамсулозину
гідрохлориду
не зазнавала
значних змін,
спостерігалася
тільки
помірна (32 %)
зміна
власного
кліренсу
незв’язаного
тамсулозину
гідрохлориду.
Тому
пацієнти з
помірним
порушенням
функції
печінки не
потребують
корекції
дози
тамсулозину
гідрохлориду.
Дія
тамсулозину
гідрохлориду
не вивчалася
у пацієнтів з
тяжким
порушенням функції
печінки.

Безпека
та клінічні
дослідження

Серцева
недостатність

У 4-річному
клінічному
дослідженні
застосування
дутастериду у
поєднанні з
тамсулозином
для
лікування доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози у 4844
чоловіків
(дослідження комбінації
Аводарту (CombAT) частота
виникнення
серцевої
недостатності
(збірне
поняття) в
групі
комбінованої
терапії (14/1610, 0,9 %)
була вищою,
ніж у
будь-якій
групі
монотерапії
дутастеридом
(4/1623, 0,2 %) або
тамсулозином
(10/1611, 0,6 %).

В окремому
4-річному
клінічному
порівняльному
дослідженні
плацебо з
хімічною
профілактикою
дутастеридом
за участю 8231
чоловіка
віком від 50 до 75
років з
попередніми
негативними
даними
біопсії на
рак
передміхурової
залози і
вихідним
рівнем ПСА
між 2,5 нг/мл і 10,0 нг/мл
у чоловіків віком
від 50 до 60 років
або 3 нг/мл і 10,0 нг/мл
у чоловіків
віком понад 60 років
(дослідження
REDUCE) було
встановлено,
що частота виникнення
серцевої
недостатності
у пацієнтів,
які приймали
дутастерид 0,5 мг
1 раз на добу (30/4105,
0,7 %), вища
порівняно з
пацієнтами,
які приймали
плацебо (16/4126, 0,4 %).
У
ретроспективному
аналізі
цього дослідження
показана
вища частота
серцевої недостатності
у пацієнтів,
які приймали
дутастерид і
альфа-блокатор
одночасно (12/1152, 1,0 %),
порівняно з
суб’єктами,
які приймали
дутастерид
без α-блокатора
(18/2953, 0,6 %), плацебо
і α-блокатор (1/1399,
< 0,1 %) або
плацебо без α-блокатора
(15/2727, 0,6 %). Причинного
взаємозв’язку
між
застосуванням
дутастериду
(самостійно
або у
комбінації з α-блокаторами)
та
виникненням
серцевої
недостатності
встановлено
не було (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Рак
передміхурової
залози і низькодиференційовані
пухлини

У 4-річному
дослідженні,
в якому
вивчали дію
дутастериду
порівняно з
плацебо, у 8231
чоловіка
віком від 50 до 75
років з попередніми
негативними
даними
біопсії на
рак
передміхурової
залози і
вихідним рівнем
ПСА між 2,5 нг/мл
і 10,0 нг/мл у
чоловіків
віком від 50 до 60 років
або 3 нг/мл і 10,0
нг/мл у
чоловіків
віком від 60
років (дослідження
REDUCE) 6706 суб’єктам
була
проведена
голкова
біопсія простати
(обов’язкова
за первинним
протоколом),
дані якої були
використані
для аналізу
диференціювання
за
шкалою Глісона.
В
дослідженні
було
виявлено 1517
пацієнтів з
діагнозом
рак простати.
Більшість
пухлин
простати (70 %),
виявлених за
допомогою біопсії,
в обох групах
лікування
мали високий
рівень
диференціювання
(5–6 балів за
шкалою
Глісона).

У групі
дутастериду
зареєстровано
більш високу
частоту (n = 29, 0,9 %)
низькодиференційованого
раку
простати (8–10 балів
за шкалою
Глісона) порівняно
з групою
плацебо (n = 19, 0,6 %) (р
= 0,15). У перші 2
роки
дослідження
кількість
пацієнтів з
раком передміхурової
залози з
показником 8−10
балів за
шкалою
Глісона була
однаковою в
групі
дутастериду
(n = 17, 0,5 %) і в групі
плацебо (n = 18, 0,5 %).
Протягом 3–4-го
років
дослідження
більша
кількість випадків
раку передміхурової
залози з
показником 8–10
балів за
шкалою
Глісона була
діагностована
у групі
дутастериду
(n = 12, 0,5 %)
порівняно з
групою
плацебо (n = 1, < 0,1 %) (р = 0,0035).
Немає даних
про вплив на
ризик
розвитку раку
простати у
чоловіків,
які
приймають дутастерид
понад 4 роки.
Відсоток
пацієнтів з діагнозом
раку передміхурової
залози з
показником 8–10
балів за
шкалою
Глісона зберігався
постійним в
різні
періоди дослідження
(1–2-ий роки,
3–4-ий роки) в
групі дутастериду
(0,5 % у кожний
період часу), тоді
як у групі
плацебо
відсоток
пацієнтів  із низькодиференційованим
раком
простати (8−10
балів за
шкалою
Глісона) був
нижчим на
3–4-тий роки,
ніж в 1–2-ий
роки (< 0,1 % і 0,5 %
відповідно)
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Не було
ніякої
різниці в
частоті
випадків
раку передміхурової
залози з
показником 7−10 балів
за шкалою
Глісона (р = 0,81).

У 4-річному
клінічному
дослідженні
лікування
доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози (Combat), де
первинним
протоколом
не було
передбачено
обов’язкової
біопсії і всі
діагнози
раку
простати
були встановлені
на біопсії за
показаннями,
частота випадків
раку передміхурової
залози з
показником 8−10
балів за
шкалою
Глісона була 0,5 % (n = 8) у
групі
дутастериду,
0,7 % (n = 11) у групі
тамсулозину
та 0,3 % (n = 5) у групі
комбінованої
терапії.

Зв’язок
між
застосуванням
дутастериду
та виникненням
низькодиференційованого
раку
передміхурової
залози
залишається  нез’ясованим.

Рак
грудної
залози у
чоловіків

Два
епідеміологічних
дослідження (одне
було
проведено у
США (n = 339
випадків
раку грудної
залози і n = 6780 у
групі
контролю), а
інше – у
Великій
Британії (n = 398
випадків
раку грудної
залози і n = 3930 у
групі
контролю)) у
базах даних
охорони
здоров’я, не
показали
ніякого
збільшення
ризику розвитку
раку грудної
залози у
чоловіків при
застосуванні
інгібіторів
5α-редуктази.
Результати
першого
дослідження
не виявили
позитивного
взаємозв’язку
з раком
грудної
залози
(відносний
ризик для ³ 1 року
застосування
до
встановлення
діагнозу раку
молочної
залози
порівняно з < 1
року
застосування:
0,70; 95 % ДІ 0,34, 1,45). У
другому
дослідженні
оцінений
відносний
ризик раку
молочної залози,
пов’язаний
зі
застосуванням
інгібіторів
5α-редуктази,
порівняно з таким
при
відсутності їх
застосування
становив 1,08; 95 %
ДІ 0,62, 1,87.

Причинний
взаємозв’язок
між розвитком
раку грудної
залози у
чоловіків та
довготривалим
застосуванням
дутастериду
не
встановлений.

Клінічні
характеристики

Показання

Препарат
призначають
пацієнтам, для
яких прийом
окремих його
компонентів −
тамсулозину
та
дутастериду
– у відповідних
дозах був
ефективним
для
лікування
помірних та
тяжких
симптомів
доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози.

Лікарський
засіб
Дутастерид Т
застосовують
для:

– лікування
помірних та
тяжких
симптомів
доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози;

– зменшення
ризику
виникнення
гострої затримки
сечі та
необхідності
хірургічного
втручання у
пацієнтів з
помірними та
тяжкими
симптомами
доброякісної
гіперплазії передміхурової
залози.

Протипоказання

Препарат
протипоказаний:

– для лікування
жінок і дітей
(див. розділ
«Застосування
у період
вагітності
або
годування
груддю»);

– хворим
з підвищеною
чутливістю
до дутастериду,
інших
інгібіторів 5a-редуктази,
тамсулозину
(включаючи
тамсулозиніндукований
ангіоневротичний
набряк),
інших
компонентів
препарату
або до сої і
арахісу;

– хворим,
які мають в
анамнезі
ортостатичну
артеріальну
гіпотензію;

– хворим
із тяжкою
печінковою
недостатністю.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види взаємодій

Дослідження
взаємодії
виконувались
тільки у
дорослих.

Подано
наявну
інформацію
про взаємодії
діючих
речовин
препарату
окремо.

Дутастерид

Для
ознайомлення
з
інформацією
про зниження
рівнів
простатоспецифічного
антигену (ПСА)
в сироватці
крові під час
лікування
дутастеридом
та з
рекомендаціями
щодо
виявлення
раку
передміхурової
залози див.
розділ
«Особливості
застосування».

Вплив
інших
лікарських
засобів на
фармакокінетику
дутастериду

Застосування
разом з
інгібіторами
CYP3A4 та/або
P-глікопротеїну

Дутастерид
переважно
виводиться
шляхом метаболізму.
Дослідження in
vitro показують,
що
каталізаторами
метаболізму
є CYP3A4 і CYP3A5.
Офіційні
дослідження
взаємодії з активними
інгібіторами
CYP3A4 не
проводилися.
Проте в
дослідженні
популяційної
фармакокінетики
концентрації
дутастериду
в сироватці
крові були в
середньому в
1,6−1,8 раза
вищими у
невеликої
кількості
тих пацієнтів,
які
одночасно
лікувалися
верапамілом або
дилтіаземом
(помірні
інгібітори CYP3A4
та інгібітори
P-глікопротеїну),
ніж у інших
пацієнтів.

При
довгостроковому
застосуванні
комбінації
дутастериду
з
лікарськими
засобами, які
є
сильнодіючими
інгібіторами
ферменту CYP3A4 (такими
як ритонавір,
індинавір,
нефазодон,
ітраконазол,
кетоконазол,
які вводили
перорально),
концентрації
дутастериду в
сироватці
крові можуть
підвищуватися.
Подальше
інгібування 5α-редуктази
при
підсиленій
дії
дутастериду
є малоймовірним.
Частоту
введення доз
дутастериду можна
зменшити у
разі появи побічних
ефектів. Слід
відзначити,
що у разі
пригнічення
активності
ферменту довгий
період
напіввиведення
може стати ще
довшим, і
супутня
терапія може
у такому випадку
тривати
понад 6
місяців до
того, як буде досягнуто
нової
рівноважної
концентрації.

Застосування
12 г
холестираміну
через одну
годину після
застосування
одноразової
дози 5 мг дутастериду
не впливало
на
фармакокінетику
дутастериду.

Вплив
дутастериду
на
фармакокінетику
інших
лікарських
засобів

У
невеликому дослідженні
(N = 24) тривалістю
два тижні за
участю
здорових
чоловіків дутастерид
(0,5 мг на добу)
не впливав на
фармакокінетику
тамсулозину
або
теразозину. У
цьому
дослідженні
також не було
виявлено
ознак
фармакодинамічної
взаємодії.

Дутастерид
не впливає на
фармакокінетику
варфарину
або
дигоксину. Це
вказує на те,
що
дутастерид
не інгібує/не
індукує
активність
ферменту CYP2C9
або
Р-глікопротеїну-переносника.
Дані
досліджень
взаємодії in vitro вказують
на те, що
дутастерид
не інгібує ферменти
CYP1A2, CYP2D6, CYP2C9, CYP2CI9 або CYP3A4.

Тамсулозин

Одночасне
застосування
тамсулозину
гідрохлориду
з
лікарськими
засобами, які
можуть
знижувати
артеріальний
тиск, у тому
числі разом
зі
знеболювальними
лікарськими
засобами,
інгібіторами
5-фосфодіестерази
та іншими
альфа-1-адреноблокаторами,
теоретично може
призводити
до посилення
гіпотензивної
дії.
Дутастерид Т
не слід застосовувати
в комбінації
з іншими
альфа-l-адреноблокаторами.

Одночасне
застосування
тамсулозину
гідрохлориду
та
кетоконазолу
(сильного
інгібітора CYP3A4)
збільшує Сmax
та AUC
тамсулозину
гідрохлориду
у 2,2 та 2,8 раза відповідно.

Сумісне
застосування
тамсулозину
гідрохлориду
та
пароксетину
(сильного
інгібітора CYP2D6)
збільшує Сmax
та AUC
тамсулозину
гідрохлориду
у 1,3 та 1,6 раза відповідно.
Аналогічне
збільшення
очікується у
пацієнтів зі
слабким
метаболізмом
CYP2D6 порівняно з
такими з
інтенсивним
метаболізмом
при
сумісному
застосуванні
з сильними
інгібіторами
CYP3A4.

Ефект
сумісного
застосування
обох інгібіторів
CYP3A4 та
інгібіторів
CYP2D6 з
тамсулозином
клінічно не
досліджувався,
однак
потенційно
може суттєво
збільшуватися
концентрація
тамсулозину
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Одночасне
застосування
тамсулозину
гідрохлориду
(0,4 мг) і
циметидину (400 мг
кожні 6 годин
протягом 6
днів)
призводило
до зниження
кліренсу (26 %) і
збільшення AUC
(площі під
фармакокінетичною
кривою) (44 %) тамсулозину
гідрохлориду.
Дутастерид Т
слід з
обережністю
застосовувати
в комбінації
з
циметидином.

Вичерпне
дослідження
взаємодії
тамсулозину
гідрохлориду
і варфарину
не проводилося.
Результати
обмежених
досліджень in vitro та in vivo є
недостатніми.
З
обережністю
слід проводити
одночасне
лікування
варфарином і
тамсулозину
гідрохлоридом.

Ніякої
взаємодії не
спостерігалося,
коли тамсулозину
гідрохлорид
вводили
одночасно з
атенололом
або
еналаприлом,
або ніфедипіном,
або
теофіліном.
Одночасне
застосування
фуросеміду
призводить
до зниження
рівнів
тамсулозину
в сироватці
крові, але,
оскільки ці
рівні
залишаються
у межах нормального
діапазону,
корекція
дози не потрібна.

В
умовах in
vitro ні
діазепам, ні
пропранолол,
ні
трихлорметіазид,
ні
хлормадинон,
ні
амітриптилін,
ні диклофенак,
ні
глібенкламід,
ні
симвастатин
не змінюють
вільну
фракцію
тамсулозину у
плазмі крові
людини.
Тамсулозин
також не змінює
вільні
фракції
діазепаму,
пропранололу,
трихлорметіазиду
і
хлормадинону.

Ніякої
взаємодії на
рівні
печінкового
метаболізму
не
спостерігалося
під час досліджень
in vitro з
мікросомальними
фракціями
печінки (показовою
є система
пов’язаних з
цитохромами
Р450 ферментів,
що
метаболізують
лікарські
засоби) із
застосуванням
амітриптиліну,
сальбутамолу
і
глібенкламіду.
Проте диклофенак
може
підвищувати
швидкість
виведення
тамсулозину.

Особливості
застосування

Комбіновану
терапію
призначають
після ретельного
аналізу
співвідношення
користь/ризик
у зв’язку з
потенційним
збільшенням
ризику побічних
реакцій (у т. ч.
серцевої
недостатності)
та після вивчення
варіантів
альтернативного
лікування,
включаючи
монотерапію (див.
розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Побічні
реакції з
боку
серцево-судинної
системи

За
даними двох
4-річних
клінічних
досліджень
частота
виникнення
серцевої
недостатності
(збірний
термін для
всіх явищ,
головним
чином
серцевої
недостатності
та застійної
серцевої
недостатності)
була вищою у суб’єктів,
які
лікувалися
комбінацією
дутастериду
з
альфа-блокатором,
переважно тамсулозином,
порівняно із
суб’єктами,
які не
лікувалися
такою
комбінацією.
Частота
серцевої
недостатності
була низькою
(≤ 1 %) та
варіабельною
у межах цих
досліджень.
Диспропорції
у частоті
виникнення
серцево-судинних
побічних
явищ немає в
жодному з
досліджень.
Причинного
взаємозв’язку
між
застосуванням
дутастериду
(самостійно
або у
комбінації з α-блокаторами)
та
виникненням
серцевої недостатності
встановлено
не було (див.
розділ «Фармакологічні
властивості»).

Проведено
метааналіз 12
рандомізованих,
плацебо- або
порівняльних
контрольованих
клінічних
досліджень (n = 18802),
в якому
оцінювали
ризик
розвитку
побічних
реакцій з
боку
серцево-судинної
системи при
застосуванні
дутастериду
(порівняно з
контрольною
групою). Не
було
встановлено стійкого
статистично
значущого
збільшення
ризику
серцевої
недостатності
(RR 1,05; 95 % ДІ 0,71, 1,57),
гострого
інфаркту
міокарда (RR 1,00; 95 %
ДІ 0,77, 1,30) або
інсульту (RR 1,20; 95 %
ДІ 0,88, 1,64).

Рак
передміхурової
залози та
пухлини високого
ступеня
градації за
Глісоном
(низькодиференційовані)

У ході
4-річного
клінічного
дослідження > 8000
чоловіків
віком від 50 до 75
років з
попередньою
негативною
біопсією на
рак
передміхурової
залози та
фоновим
рівнем ПСА
між 2,5 нг/мл та 10,0 нг/мл
(дослідження
REDUCE) у 1517
чоловіків
було діагностовано
рак
передміхурової
залози. Відзначалась
вища частота
виникнення
раку передміхурової
залози з
диференціюванням
8−10 балів за
шкалою
Глісона у
групі
дутастериду
(n = 29, 0,9 %)
порівняно з
групою
плацебо (n = 19, 0,6 %). Причинного
взаємозв’язку
між
застосуванням
дутастериду
та
виникненням
низькодиференційованого
раку
передміхурової
залози
встановлено
не було.
Клінічна
значущість
цифрового
дисбалансу
не встановлена.

Чоловіки,
які
застосовують
препарат,
мають
регулярно
проходити
обстеження
щодо
визначення
ризику
розвитку
раку передміхурової
залози,
включаючи
тест на
простатоспецифічний
антиген.

У
додатковому
послідовному
2-річному
дослідженні
з пацієнтами,
які брали
участь у дослідженні
із
застосуванням
дутастериду як
хімічної
профілактики
(дослідження
REDUCE), було
встановлено
низьку
частоту
нових випадків
раку
передміхурової
залози (група
дутастериду [n = 14, 1,2 %]
та група
плацебо [n = 7, 0,7 %]) з
відсутністю
нових
ідентифікованих
випадків
раку
передміхурової
залози з диференціюванням
8–10 балів за
шкалою
Глісона.

Довготривале
послідовне
(до 18 років)
спостереження
за станом учасників
клінічного
дослідження із
застосуванням
іншого
інгібітора
5α-редуктази
(фінастериду)
як хімічної
профілактики
не показало
статистично
значущої
різниці між
групами фінастериду
та плацебо щодо
частоти
загального
виживання (HR1,02, 95 %
ДІ 0,97−1,08) або
виживання
після
діагностування
раку
передміхурової
залози (HR1,01, 95 % ДІ
0,85−1,20).

Вплив на
простатоспецифічний
антиген

Перед
початком
застосування
Дутастериду
Т пацієнта
слід
обстежити
для
виключення інших
потенційних
станів, що
можуть стати
причиною
таких самих
симптомів, як
і при
доброякісній
гіперплазії
передміхурової
залози. Перед
початком
курсу
лікування та
періодично
під час
лікування
слід робити
пальцеве ректальне
обстеження, а
також у разі
необхідності
проводити аналіз
на
простатоспецифічний
антиген (ПСА).

Концентрація
простатоспецифічного
антигену
передміхурової
залози у
сироватці є
важливим
компонентом скринінгу
для
виявлення
раку
передміхурової
залози.
Дутастерид Т
здатний
знижувати
рівень
сироваткового
ПСА у хворих
приблизно на
50 % через 6
місяців
лікування.

Пацієнти,
які
приймають
Дутастерид Т,
повинні мати
новий
вихідний
рівень ПСА,
встановлений
через 6
місяців
після
лікування
цим препаратом.
Надалі цей
рівень
рекомендується
перевіряти
регулярно.
Будь-яке
підтверджене
збільшення
рівня ПСА від
найнижчого
рівня під час
застосування
Дутастериду
Т може бути
свідченням
наявності
раку передміхурової
залози або
недотримання
режиму
лікування
препаратом і
потребує
ретельного
вивчення,
навіть якщо
показники ПСА
знаходяться
у межах норми
у чоловіків,
які не
лікувались інгібіторами
5α-редуктази
(див. розділ
«Фармакологічні
властивості»).
При
інтерпретації
показників
ПСА у хворих,
які
лікуються Дутастеридом
Т, слід
зважати на
попередні
показники
ПСА для
порівняння.

Застосування
препарату
Дутастерид Т не
впливає на
використання
рівня ПСА для
діагностики
раку
передміхурової
залози після
встановлення
нового
вихідного рівня
антигену (див.
розділ
«Фармакологічні
властивості»).

Загальний
рівень
сироваткового
ПСА
повертається
до вихідного
рівня
протягом 6
місяців
після
припинення
лікування.
Співвідношення
вільного ПСА
і загального
його рівня
залишається
сталим
навіть під
час
застосування
препарату
Дутастерид Т.
Якщо для
визначення
раку
передміхурової
залози лікар
вирішить
використати
відсотковий
показник
вільного ПСА
у хворого,
який
лікується Дутастеридом
Т, ніякого
корегування
показника
вільного ПСА проводити
не потрібно.

Серцева
недостатність

За
даними двох
4-річних
клінічних
досліджень
частота
виникнення
серцевої
недостатності
(збірний
термін для
всіх явищ,
головним
чином
серцевої
недостатності
та застійної
серцевої
недостатності)
була вищою у
осіб, які
лікувалися
комбінацією
дутастериду
з
альфа-блокатором,
переважно тамсулозином,
порівняно з
особами, які
не лікувалися
такою
комбінацією.
Частота серцевої
недостатності
була нижчою у
групі, що
приймала
лікарський
засіб,
порівняно із плацебо.
Інші наявні
дані щодо
застосування
дутастериду
не доводять
його впливу
на ризик
розвитку
серцево-судинних
захворювань (див.
розділ
«Фармакологічні
властивості»).

Ниркова
недостатність

Лікування
хворих з
тяжкою
нирковою
недостатністю
(КК < 10 мл/хв)
потрібно
проводити з
обережністю,
оскільки
фармакокінетика
дутастериду
у таких
хворих не
вивчалась.

Артеріальна
гіпотензія

Як і при
застосуванні
інших α1-адреноблокаторів,
у пацієнтів,
які лікувалися
тамсулозином,
може
виникнути
ортостатична
гіпотензія, що
у рідкісних
випадках
може
призвести до
синкопе.

При
перших
ознаках
ортостатичної
гіпотензії
(запаморочення,
слабкість)
пацієнтам,
які
розпочали
лікування препаратом,
слід надати
положення
сидячи або
лежачи, поки
симптоми не
минуть.

Слід
дотримуватись
обережності
при сумісному
застосуванні
α-адреноблокаторів,
включаючи
тамсулозин, та
інгібіторів
5-фосфодіестерази.
α-адреноблокатори
та
інгібітори
5-фосфодіестерази
є
вазодилататорами
та можуть знижувати
артеріальний
тиск. Сумісне
застосування
лікарських
засобів цих
двох класів
потенційно може
спричинити
симптоматичну
артеріальну
гіпотензію
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Інтраопераційний
синдром
атонічної
райдужки

Під час
операції з
приводу
катаракти та
глаукоми у
деяких
пацієнтів,
які раніше
отримували
тамсулозин,
був
відзначений
інтраопераційний
синдром
атонічної
райдужки (ІСАР,
варіант
синдрому
вузької
зіниці). ІСАР
може
призвести до
збільшення
ризику очних
ускладнень
під час або
після
операції. Тому
лікування препаратом
не
рекомендується
пацієнтам,
яким заплановано
операцію з
приводу
катаракти.

Під час
передопераційного
обстеження
хірург-офтальмолог
і його
бригада
мають з’ясувати,
чи
призначали
пацієнтові
раніше або
тепер тамсулозин,
що дасть
змогу
передбачити
можливу
появу
інтраопераційного
синдрому
атонічної
райдужки під
час операції.

Отримано
поодинокі
повідомлення
про позитивний
ефект
відміни
тамсулозину
за 1−2 тижні до
операції з
приводу
катаракти та
глаукоми,
однак
переваги та
строки
припинення
лікування до
операції з
приводу
катаракти та
глаукоми не
встановлені.

Негерметичні
капсули

Дутастерид
абсорбується
через шкіру,
тому жінки та
діти мають
уникати
контакту з негерметичними
капсулами.
Якщо рідина з
капсули
потрапила на
шкіру, її
слід негайно
змити водою з
милом.

Інгібітори
СYP3A4 та CYP2D6

Сумісне
застосування
тамсулозину
гідрохлориду
з сильними
інгібіторами
СYP3A4 (наприклад
кетоконазолом)
або у меншій
мірі – з
сильними
інгібіторами
CYP2D6 (наприклад
пароксетином)
може
збільшувати
концентрацію
тамсулозину
(див. розділ
«Взаємодія з іншими
лікарськими засобами
та інші види
взаємодій»).
Тому не
рекомендується
застосовувати
тамсулозин
пацієнтам,
які
лікуються
сильними
інгібіторами
СYP3A4, та
рекомендовано
з
обережністю
застосовувати
тамсулозин
пацієнтам,
які лікуються
помірними
інгібіторами
СYP3A4 (такими як
еритроміцин),
сильними або
помірними
інгібіторами
CYP2D6,
комбінацією
обох (СYP3A4 та CYP2D6)
інгібіторів, та
пацієнтам зі
слабким
метаболізмом
CYP2D6.

Печінкова
недостатність

Вплив
печінкової
недостатності
на фармакокінетику
дутастериду
не вивчався.
Через
активний
метаболізм
дутастериду
та 3–5-тижневий
період його
напіввиведення
лікування
дутастеридом
хворих з
легкою або
середньою
печінковою
недостатністю
слід
проводити з
обережністю
(див. розділи «Фармакологічні
властивості»,
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Протипоказання»).

Рак
грудної
залози у
чоловіків

Повідомлялося
про рідкісні
випадки раку
грудної
залози у
чоловіків під
час
клінічних досліджень
та у
постмаркетинговий
період. При
цьому
епідеміологічні
дослідження
вказують на
відсутність
підвищення
ризику
розвитку
раку грудної
залози у
чоловіків
при
застосуванні
інгібіторів
5α-редуктази.
Лікарі
повинні
попередити
своїх пацієнтів
про
необхідність
негайно
повідомляти
про будь-які
зміни у
тканині грудної
залози,
наприклад
виділенні із
соска або
припухлості.

Повідомлялось
про випадки
алергічних
реакцій на
тамсулозин у
пацієнтів з
наявністю в
анамнезі
алергії на
сульфаніламіди.
Слід
дотримуватись
обережності
при застосуванні
тамсулозину
гідрохлориду
пацієнтам, у
яких раніше
відмічалась
алергія на сульфаніламіди.

Застосування
у період вагітності
або
годування
груддю

Препарат
протипоказаний
для
лікування
жінок.
Дослідження впливу
препарату на
вагітність,
лактацію та
фертильність
не проводили.
Нижче надається
інформація
про
застосування
кожного
компонента
окремо.

Фертильність

Під час
клінічних
досліджень
тамсулозину
протягом
короткого та
тривалого
часу відмічалися
порушення еякуляції.
Випадки
порушення еякуляції,
ретроградної
еякуляції і
недостатньої
еякуляції відмічалися
в
післяреєстраційний
період. Дутастерид
впливає на
характеристики
еякуляту
(зменшення
кількості
сперматозоїдів,
об’єму
еякуляту та
рухомості
сперматозоїдів).
Не
виключений
ризик
зниження
чоловічої фертильності.

Оцінка
впливу
тамсулозину
гідрохлориду
на кількість
сперматозоїдів
або функцію сперматозоїдів
не
проводилася.

Вагітність

Як і інші
інгібітори
5α-редуктази,
дутастерид
перешкоджає
перетворенню
тестостерону
у
дигідротестостерон,
що може
гальмувати
розвиток
зовнішніх
статевих
органів у
плода
чоловічої
статі.
Незначну
кількість
дутастериду
було виявлено
в еякуляті
при
проведені
дослідження.
Невідомо, чи
впливає
дутастерид,
що потрапив до
організму
жінки з сім’ям
чоловіка,
який
лікується препаратом,
на плід
чоловічої
статі (цей
ризик є найвищим
протягом
перших 16
тижнів
вагітності).

Як і у разі
застосування
інших
інгібіторів
5α-редуктази,
рекомендується
користуватись
презервативом
під час
статевого
контакту, в
разі якщо
жінка
вагітна, а
чоловік лікується
препаратом, з
метою
запобігання
потрапляння
сім’я до
організму
жінки.

Немає
доказів того,
що введення
тамсулозину
гідрохлориду
вагітним тваринам
у дозах, що
перевищують
терапевтичні,
негативно
впливає на
плід.

Годування
груддю

Невідомо, чи
проникають
дутастерид
та тамсулозин
у грудне
молоко жінки.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Дослідження
впливу препарату на
здатність
керувати
автотранспортом
або іншими
механізмами
не
проводилися.
Однак
пацієнти
мають бути
проінформовані
про можливе
виникнення
симптомів,
пов’язаних з
ортостатичною
артеріальною
гіпотензією,
а саме запаморочення,
при
застосуванні
препарату.

Спосіб
застосування
та дози

Дорослі
(включаючи
хворих
літнього
віку)

Рекомендована
доза препарату
– 1 капсула (0,5 мг/0,4 мг)
на добу. Препарат
приймають перорально
через 30
хвилин після вживання
їжі в один і
той же час.
Капсулу слід
ковтати
цілою, не
відкривати та
не
розжовувати,
оскільки при
контакті із
вмістом
капсули
можливе
подразнення
слизової
оболонки
рота та
глотки.

Дутастерид
Т слід застосовувати
для
заміщення
комбінованої
терапії
дутастеридом
та
тамсулозину
гідрохлоридом
з метою
полегшення
лікування.

Заміна
препаратом монотерапії
дутастеридом
або
тамсулозину
гідрохлоридом
можлива, якщо
це клінічно
обґрунтовано.

Ниркова
недостатність

Фармакокінетика
дутастериду/тамсулозину
у хворих з
нирковою
недостатністю
не вивчалась.
Змінювати
дозу препарату
для
лікування
таких хворих
не потрібно
(див. розділи
«Фармакокінетика»
та
«Особливості
застосування»).

Печінкова
недостатність

Фармакокінетика
дутастериду/тамсулозину
у хворих з
печінковою
недостатністю
не вивчалась,
тому
препарат
слід застосовувати
з
обережністю
при легкій та
помірній
печінковій
недостатності
(див. розділи
«Фармакокінетика»
та
«Особливості
застосування»).
Хворим з тяжкою
печінковою
недостатністю
препарат протипоказаний
(див. розділ
«Протипоказання»).

Діти

Застосування
дітям протипоказано.

Передозування

Даних про
випадки
передозування
препаратом
немає. Нижче
надається
інформація
про
застосування
кожного
компонента
окремо.

Дутастерид

За даними
клінічних
досліджень у здорових
добровольців
разові дози
дутастериду
до 40 мг/добу (у 80
разів вищі за
терапевтичні)
протягом 7
днів не
викликали
занепокоєнь щодо
безпеки їх
застосування.
Під час
клінічних
досліджень
застосовували
дози
дутастериду
по 5 мг/добу
протягом 6
місяців без
появи
додаткових
побічних
реакцій
порівняно із
застосуванням
дутастериду
у дозах 0,5 мг/добу.

Специфічного
антидоту
немає, тому у разі
ймовірного
передозування
проводиться
симптоматична
та
підтримувальна
терапія.

Тамсулозин

Надходили
повідомлення
щодо
гострого передозування
тамсулозину
гідрохлоридом
у дозі 5 мг, в
результаті
якого
спостерігалась
гостра
артеріальна
гіпотензія
(систолічний артеріальний
тиск 70 мм/Hg),
блювання та
діарея, які
лікували
інфузією
рідини, після
чого пацієнт
відчув полегшення
у той самий
день. У разі
гострої
артеріальної
гіпотензії,
яка виникає
після передозування
тамсулозину
гідрохлоридом,
слід
забезпечити
підтримку
діяльності
серцево-судинної
системи.
Пацієнту в
такому стані
слід надати
горизонтального
положення,
щоб
відновити
артеріальний
тиск і
нормалізувати
частоту
серцевих
скорочень.
Якщо це не
допоможе, слід
призначити
плазмозамінники,
а у разі
необхідності
–
судинозвужувальні
засоби. Потрібно
стежити за
функцією
нирок і
проводити
загальнопідтримувальну
терапію.
Діаліз може
виявитися
неефективним,
оскільки
тамсулозину
гідрохлорид
майже
повністю зв’язується
з білками
плазми.

При
передозуванні,
щоб
запобігти
абсорбції, у
пацієнта
необхідно
викликати
блювання.
Якщо
прийнято
великі дози
препарату, необхідно
провести
промивання
шлунка, дати активоване
вугілля та
проносне,
наприклад
сульфат
натрію.

Побічні
реакції

Клінічні
дослідження
застосування
препарату не
проводилися,
однак було
продемонстровано
біоеквівалентність
препарату та одночасно
застосовуваних
дутастериду
та
тамсулозину.
Інформацію про
одночасне
застосування
одержано з
дослідження
CombAT, в якому
порівнювали
комбінацію
дутастериду
в дозі 0,5 мг та
тамсулозину
0,4 мг один раз
на добу
протягом 4
років та
монотерапії
цими
препаратами.

Інформацію
про побічні
реакції, що
виникали при
застосуванні
кожного
компонента
окремо
(дутастерид
та
тамсулозин),
також
наведено
нижче. Не про
всі побічні
реакції, які
відмічали
при
застосуванні
кожного компонента
окремо,
повідомляли
при
застосуванні
препарату, і
тому інформацію
про побічні
реакції, що
виникали при
монотерапії
окремими
компонентами
препарату,
також
включено в цю
інструкцію.

За
даними
4-річного
дослідження
CombAT (порівняння
застосування
дутастериду
0,5 мг (n = 1623) та
тамсулозину
0,4 мг (n = 1611) 1 раз на
добу, а також
комбінації
препаратів (n = 1610)) відсоток
побічних
реакцій,
визначених
дослідниками
протягом
першого,
другого, третього
та
четвертого
років
лікування,
змінювався:
відповідно 22 %,
6 %, 4 % та 2 % при
комбінованій
терапії
дутастерид +
тамсулозин; 15 %,
6 %, 3 % та 2 % при
монотерапії
дутастеридом;
13 %, 5 %, 2 % та 2 % при
монотерапії
тамсулозином.
Вищий відсоток
побічних
реакцій у
групі, яка
отримувала
комбіновану
терапію,
протягом
першого року
лікування
зумовлений
вищими
показниками
репродуктивних
порушень, а
саме порушення
еякуляції,
які
спостерігались
у групі.

Побічні
реакції, що
виникали з
частотою ≥ 1 %
протягом
першого року
застосування,
за даними
дослідницьких
аналізів CombAT, REDUCE а
також
клінічних досліджень
монотерапій
компонентами
Дутастериду
Т, наведено в
таблиці 1.

Таблиця
1

Органи
та системи

Побічна
реакція

Частота
протягом
періоду
лікування

Комбінаціяa
(n)

Дутастерид

Тамсулозин

Рік
1

(n = 1610)

(n = 1623)

(n = 1611)

Рік
2

(n = 1428)

(n = 1464)

(n = 1468)

Рік
3

(n = 1283)

(n = 1325)

(n = 1281)

Рік
4

(n = 1200)

(n = 1200)

(n = 1112)

Неврологічні
розлади

Запаморочення

Комбінаціяа

Дутастерид

Тамсулозин

1,4 %

0,7 %

1,3 %

0,1 %

0,1 %

0,4 %

< 0,1 %

< 0,1 %

< 0,1 %

0,20 %

< 0,1 %

0 %

Порушення
з боку
серцево-судинної
системи

Серцева
недостатність
(збірне
поняттяb)

Комбінаціяа

Дутастерид

Тамсулозин

0,2 %

< 0,1 %

0,1 %

0,4 %

0,1 %

<0,1 %

0,2 %

< 0,1 %

0,4 %

0,2 %

0 %

0,2 %

Розлади
з боку репродуктивної
системи та грудних
залоз

Імпотенціяc

Комбінаціяа

Дутастерид

Тамсулозин

6,3 % 5,1 %

3,3 %

1,8 % 1,6 %

1,0 %

0,9 % 0,6 %

0,6 %

0,4 %

0,3 %

1,1 %

Порушення
(зниження)
лібідоc

Комбінаціяа

Дутастерид

Тамсулозин

5,3 %

3,8 %

2,5 %

0,8 %

1,0 %

0,7 %

0,2 % 0,2 %

0,2 %

0 %

0 %

< 0,1 %

Порушення
еякуляціїc^

Комбінаціяа

Дутастерид

Тамсулозин

9,0 %

1,5 %

2,7 %

1,0 %

0,5 %

0,5 %

0,5 %

0,2 %

0,2 %

< 0,1 %

0,3 %

0,3 %

Захворювання
грудних
залозd

Комбінаціяa

Дутастерид

Тамсулозин

2,1 %

1,7 %

0,8 %

0,8 %

1,2 %

0,4 %

0,9 %

0,5 %

0,2 %

0,6 %

0,7 %

0 %

a  Комбінація
дутастериду
0,5 мг та
тамсулозину
0,4 мг один раз
на добу.

b  Збірне
поняття
«серцева
недостатність»
включає
застійну
серцеву
недостатність,
серцеву
недостатність,
недостатність
лівого шлуночка,
гостру
серцеву
недостатність,
кардіогенний
шок, гостру
недостатність
лівого
шлуночка,
недостатність
правого шлуночка,
гостру
недостатність
правого шлуночка,
недостатність
шлуночка,
кардіопульмональну
недостатність,
застійну
кардіопатію.

c  Побічні
реакції,
пов’язані з
порушенням сексуальної
функції,
асоціюються
з лікуванням
дутастеридом
(включаючи
монотерапію
та
комбінацію з
тамсулозином).
Ці побічні реакції
можуть
тривати
після
припинення лікування.
Вплив
дутастериду
на їхню
тривалість
невідома.

d  Включаючи
гіперестезію
та
збільшення
грудних
залоз, а
також
побічні
реакції, що
виникають
при
застосуванні
окремих
компонентів,
вказані на
відповідних
медичних
ресурсах.
Частота
побічних
реакцій може
бути вищою
при
застосуванні
комбінованої
терапії.

^ Включаючи
зменшення
об’єму
сперми.

Крім
того, на
відповідних
медичних
ресурсах
вказана
інформація
про побічні
реакції, що
виникають
при
застосуванні
окремих компонентів.
Частота
побічних
реакцій може
бути вищою при
застосуванні
комбінованої
терапії.

Інформація
щодо
побічних
реакцій на
тамсулозин
базується на
даних,
доступних на
відповідних
медичних
ресурсах.
Частота їх
виникнення
може
зростати при
одночасному
застосуванні
дутастериду
та
тамсулозину.

Частота
виникнення
побічних
реакцій, виявлених
у клінічних
дослідженнях:
часто
(≥ 1/100, < 1/10),
нечасто (≥ 1/1000, < 1/100),
рідко (≥ 1/10 000, < 1/1000), дуже
рідко (< 1/10 000).
Побічні
реакції,
класифіковані
за класами систем
органів,
представлено
у таблиці 2 в порядку
зниження їхнього
ступеня
тяжкості.

Таблиця
2

Клас
системи
органів

Побічні
реакції

Дутастерид
+ тамсулозина

Дутастерид

Тамсулозин c

З боку
нервової
системи

Непритомність

-

-

Рідко

Запаморочення

Часто

-

Часто

Головний
біль

-

-

Нечасто

З
боку серця

Серцева
недостатність
(збірне поняття1)

Нечасто

Нечастоd

-

Посилене
серцебиття

-

-

Нечасто

З
боку
судинної
системи

Постуральна
гіпотензія

-

-

Нечасто

З
боку
дихальної системи,
органів
грудної
клітки і середостіння

Риніт

-

-

Нечасто

З
боку
шлунково-кишкового
тракту

Запор

-

-

Нечасто

Діарея

-

-

Нечасто

Нудота

-

-

Нечасто

Блювання

-

-

Нечасто

З
боку шкіри
та
підшкірних
тканин

Ангіоневротич-ний
набряк

-

-

Рідко

Синдром
Стівенса −
Джонсона

-

-

Дуже
рідко

Кропив’янка

-

-

Нечасто

Висип

-

-

Нечасто

Свербіж

-

-

Нечасто

З
боку
репродуктивної
системи і
грудних залоз

Пріапізм

-

-

Дуже
рідко

Імпотенція3

Часто

Частоb

-

Порушення3 (зниження)
лібідо

Часто

Частоb

-

Порушення3 ^ еякуляції

Часто

Частоb

Часто

Захворювання
грудних
залоз2

Часто

Часто b

-

Загальні
розлади

Астенія

-

-

Нечасто

a У
дослідженні
CombAT частота зазначених
побічних
реакцій
знижується з часом
з 1-го до 4-го
року.

b З
досліджень
монотерапії
доброякісної
гіперплазії
передміхурової
залози дутастеридом.

с З
основної
інформації
щодо безпеки застосування
тамсулозину
для країн ЕС.

d Дослідження
REDUCE.

1 Збірне
поняття
«серцева
недостатність»
включає в
себе
застійну
серцеву
недостатність,
серцеву
недостатність,
недостатність
лівого
шлуночка,
гостру
серцеву
недостатність,
кардіогенний
шок, гостру
недостатність
лівого
шлуночка,
недостатність
правого шлуночка,
гостру
недостатність
правого шлуночка,
недостатність
шлуночка,
кардіопульмональну
недостатність,
застійну
кардіопатію.

2 Включаючи
гіперестезію
та
збільшення
грудних
залоз.

3 побічні
реакції, пов’язані
з порушенням
сексуальної
функції, асоціюються
з лікуванням
дутастеридом
(включаючи
монотерапію
та
комбінацію з
тамсулозином).
Ці побічні
реакції
можуть тривати
після
припинення
лікування.
Роль дутастериду
в їхній
тривалості
невідома.

^ Включаючи
зменшення
об’єму
сперми.

Дані
постмаркетингових
досліджень

У
постмаркетинговому
спостереженні
побічні
реакції фіксувалися
зі
спонтанних
повідомлень,
тому точна
частота
таких
реакцій
невідома.

Монотерапія
дутастеридом

З боку
імунної
системи: частота
невідома –
алергічні
реакції,
включаючи
висип, свербіж,
кропив’янку,
локалізований
набряк та
ангіоневротичний
набряк.

З
боку психіки:
частота
невідома –
депресія.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини: нечасто –
алопеція (головним
чином втрата
волосся на
тілі),
гіпертрихоз.

З
боку
репродуктивної:
частота
невідома –
тестикулярний
біль та
набряк.

Монотерапія
тамсулозином

За
даними
постмаркетингового
спостереження
під
час операції
з приводу
катаракти та
глаукоми у
деяких
пацієнтів,
які раніше
отримували α1-адреноблокатори,
включаючи
тамсулозин, був
відзначений
інтраопераційний
синдром
атонічної
райдужки
(ІСАР,
варіант
синдрому
вузької
зіниці) (див. розділ
«Особливості
застосування»).

Під час післяреєстраційного
застосування
були додаткові
повідомлення
про випадки
фібриляції
передсердь,
аритмії,
тахікардії,
диспное,
носових
кровотеч,
порушень
зору, у т. ч. у
вигляді
зниження
його
гостроти,
мультиформної
еритеми, ексфоліативного
дерматиту та
сухості в
ротовій
порожнині, реакція
фоточутливості,
асоційовані із
застосуванням
тамсулозину.

Інші
дані

У ході
клінічного
дослідження
(дослідження
REDUCE) у
чоловіків,
які
лікувалися
дутастеридом,
відзначалась
вища частота виникнення
раку
передміхурової
залози (8–10 за
шкалою
Глісона)
порівняно з тими,
хто
отримував
плацебо (див.
розділи «Фармакологічні
властивості»
та
«Особливості
застосування»).
Причинно-наслідкового
зв’язку між
застосуванням
дутастериду
та виникненням
раку
передміхурової
залози високої
градації за
Глісоном
встановлено
не було.

За
даними
клінічних
досліджень
та постмаркетинговим
спостереженням
були повідомлення
про випадки
раку грудних
залоз у
чоловіків
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Повідомлення
про
підозрювані
побічні
реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їхнім
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних реакцій
та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за посиланням:
https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 2
роки.

Використати
протягом 90
днів після
відкриття
пляшки.

Умови
зберігання

Зберігати
при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка

По 30
або 90 капсул в
пляшці. По 1
пляшці у
картонній
пачці.

Категорія
відпуску

За
рецептом.

Виробник

Лабораторіос
Леон Фарма
С.А.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності

С/Ла
Валліна с/н,
Полігоно
Індастріал
Наватеджера,
Віллаквіламбре,
24193 Леон,
Іспанія.