ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

ЕІРБУФО
ФОРСПІРО

(AIRBUFO® FORSPIRO®)

Склад:

діючі
речовини: будесонід,
формотеролу
фумарату
дигідрат;

1 доза  містить 160
мкг будесоніду
і 4,5 мкг формотеролу
фумарату дигідрату
або 320 мкг будесоніду
і 9 мкг
формотеролу
фумарату дигідрату;

допоміжна
речовина: лактози
моногідрат.

Лікарська
форма.  Порошок
для
інгаляцій,
дозований.

Основні
фізико-хімічні
властивості: порошок від білого
до майже
білого або
світло-жовтого
кольору без агломератів.

Фармакотерапевтична
група. Адренергічні
засоби в
комбінації з
кортикостероїдами
або іншими
препаратами,
за винятком
антихолінергічних
засобів. Формотерол
та будесонід.

Код АТX  R03A K07.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Механізми
дії та
фармакодинамічні
ефекти

До складу
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро входять
формотерол
та будесонід,
що мають
різний
механізм дії
та
проявляють
адитивний
ефект щодо
зниження
частоти
загострень
бронхіальної
астми.
Механізми
дії обох
сполук
відповідно
розглянуто
нижче.

Будесонід

Будесонід
– це
глюкокортикостероїд,
що при
інгаляції
чинить
дозозалежну
протизапальну
дію у
дихальних
шляхах,
призводячи до
зменшення
симптомів та
зниження
частоти
загострень
бронхіальної
астми.
Інгаляційний
будесонід
спричиняє
менш
виражені побічні
реакції, ніж
системні
кортикостероїди.
Точний
механізм, що
відповідає
за протизапальний
ефект
глюкокортикостероїдів,
невідомий.

Формотерол

Формотерол
– це
селективний
β2-адренергічний
агоніст, що
при
інгаляційному
застосуванні
призводить
до швидкої та
довготривалої
релаксації
гладкої мускулатури
бронхів у
пацієнтів з
оборотною обструкцією
дихальних
шляхів.
Бронхорозширювальний
ефект є
дозозалежним,
лікарський
засіб
починає
діяти
протягом 1–3
хвилин.
Тривалість
дії
становить
щонайменше 12
годин після
одноразової
дози.

Клінічна
ефективність
та безпека

Бронхіальна
астма

Клінічні
дослідження
за участю
дорослих пацієнтів
показали, що
додавання
формотеролу
до
будесоніду
полегшувало
симптоми бронхіальної
астми і
покращувало
функцію
легень та
знижувало
частоту
загострень. У
двох
дослідженнях
тривалістю 12
тижнів вплив
фіксованої
комбінації
будесонід/формотерол
на функцію
легень був
таким самим, як
і вплив
вільної
комбінації
будесоніду та  формотеролу,
і був кращим,
ніж при застосуванні
будесоніду
як
монотерапії.
Всі групи
лікування
використовували
агоністи β2-адренорецепторів
короткої дії
в міру
необхідності.
Ознак послаблення
антиастматичного
ефекту з часом
виявлено не
було.

Було
проведено
два 12-тижневі
дослідження
за участю
педіатричних
пацієнтів, в
яких 265 осіб
віком 6–11
років
отримували
лікування підтримуючими
дозами
будесоніду/формотеролу
(2 інгаляції
по 80 мкг/4,5
мкг/інгаляцію
два рази на
добу) та
агоністом β2-адренорецепторів
короткої дії
в міру необхідності.
В обох
дослідженнях
спостерігалося
покращення
функції
легень і
лікування
переносилося
належним
чином
порівняно із
застосуванням
відповідної
дози будесоніду
як
монотерапії.

ХОЗЛ

У двох
12-місячних
дослідженнях
оцінювали вплив
лікарського
засобу на
функцію
легень та
частоту
загострень
(які
визначали за
кількістю
курсів
пероральних
стероїдів та/або
курсів
антибіотиків,
та/або
госпіталізацій)
у пацієнтів
із помірним
або тяжким
ХОЗЛ.
Критерієм
включення до
обох
досліджень
було
значення ОФВ1 до
застосування
бронходилататора
< 50 %
прогнозованої
норми.
Медіана ОФВ1 після
застосування
бронходилататора
на момент
включення у
дослідження
становила 42 %
від
прогнозованої
норми.

Середня
кількість
загострень
на рік (як визначено
вище) значно
знизилася у
групі застосування
будесоніду/формотеролу
порівняно з
монотерапією
формотеролом
чи плацебо
(середня
частота 1,4
порівняно із
1,8–1,9 у групі
застосування
плацебо/формотеролу).
Середня
кількість
днів прийому
пероральних
кортикостероїдів/пацієнта
протягом 12
місяців була
дещо знижена
у групі застосування
будесоніду/формотеролу
(7–8 днів/пацієнта/рік
порівняно з
11–12 і 9–12 днями у
групах
застосування
плацебо і
формотеролу
відповідно).
Щодо змін
параметрів
легеневої
функції, таких
як,
наприклад,
ОФВ1,
лікування
будесонідом/формотеролом
не було більш
ефективним,
ніж
лікування
одним тільки
формотеролом.

Фармакокінетика

Всмоктування

Комбінація
фіксованих
доз
будесоніду і
формотеролу
та
відповідні
монопрепарати
виявилися
біоеквівалентними
з огляду на системні
експозиції
будесоніду
та формотеролу.
Незважаючи
на це, після
застосування
комбінації
фіксованих
доз
спостерігалося
невелике
зростання
пригнічення
секреції
кортизолу
порівняно із
застосуванням
лікарських
засобів
окремо.
Різниця була
визнана
незначущою з
огляду на
клінічну
безпеку.

Доказів
фармакокінетичної
взаємодії будесоніду
з
формотеролом
не було.

Фармакокінетичні
показники
відповідних
речовин були
подібними
після
застосування
будесоніду
та
формотеролу
як монопрепаратів
та у складі
комбінації
фіксованих доз.
Після
застосування
комбінованого
лікарського
засобу AUC
будесоніду,
швидкість всмоктування
та
максимальна
концентрація
в плазмі були
дещо
більшими.
Максимальна плазмова
концентрація
формотеролу
після
застосування
фіксованої
комбінації
була
подібною до
такої після
застосування
монопрепарату.
Інгаляційний
будесонід швидко
всмоктується;
плазмова концентрація
досягає
максимуму
протягом 30 хвилин
після
інгаляції. У
дослідженнях
середня
легенева
депозиція
будесоніду
після інгаляції
через
порошковий
інгалятор коливалася
від 32 % до 44 %
доставленої
дози. Системна
біодоступність
становить
приблизно 49 %
доставленої
дози. У дітей
віком 6–16
років легенева
депозиція
коливається
в тому ж інтервалі,
що й у
дорослих при
тих самих
дозах.
Відповідні
концентрації
у плазмі
крові не
визначалися.

Інгаляційний
формотерол
швидко
всмоктується;
плазмова
концентрація
досягає максимуму
протягом 10
хвилин після
інгаляції. У
дослідженнях
середня
легенева
депозиція
формотеролу
після
інгаляції
через порошковий
інгалятор
коливалася
від 28 % до 49 % доставленої
дози.
Системна
біодоступність
становить
приблизно 61 %
доставленої
дози.

Розподіл
і метаболізм

З білками
плазми крові
зв’язується
приблизно 50 %
формотеролу
та 90 %
будесоніду.
Об’єм розподілу
формотеролу
становить
приблизно 4
л/кг,
будесоніду –
3 л/кг.
Формотерол
інактивується
шляхом
реакцій
кон’югації
(утворюються
активні
О-деметильовані
та деформільовані
метаболіти,
але вони
наявні переважно
у вигляді
інактивованих
кон’югатів).
Будесонід
зазнає
значної
(приблизно до
90 %)
біотрансформації
при першому
проходженні
через
печінку з
утворенням
метаболітів
з низькою
глюкокортикостероїдною
активністю.
Глюкокортикостероїдна
активність
основних
метаболітів,
6-β-гідрокси-будесоніду
та 16-α-гідрокси-преднізолону,
не перевищує
1 % аналогічної
активності
будесоніду.
Ознак метаболічної
взаємодії
або реакцій
заміщення
між
формотеролом
та
будесонідом
немає.

Виведення

Переважна
частина дози
формотеролу
зазнає
печінкового
метаболізму
та в подальшому
виводиться
нирками.
Після
інгаляції
8–13 % введеної
дози
формотеролу
виводиться у
незміненому
вигляді з
сечею.

Формотерол
має високий
системний
кліренс
(приблизно 1,4
л/хв), його
термінальний
період
напіввиведення
становить у
середньому 17 годин.

Будесонід
метаболізується
переважно за допомогою
ферменту CYP3A4.
Метаболіти
будесоніду
виводяться з
сечею у
незміненій
або у кон’югованій
формі. У сечі
визначається
лише
незначна
кількість
незміненого
будесоніду.
Будесонід
має високий
системний кліренс
(приблизно
1,2 л/хв), період
його напіввиведення
з плазми
крові після
внутрішньовенного
введення
становить
приблизно 4 години.

Фармакокінетика
будесоніду
або формотеролу
у дітей і
пацієнтів із
нирковою
недостатністю
невідома. У
пацієнтів із
хворобами
печінки
експозиція
будесоніду
та формотеролу
у крові може
бути
підвищена.

Лінійність/нелінійність

Системна
експозиція
будесоніду
та формотеролу
лінійно
корелює із
застосованою
дозою.

Клінічні
характеристики

Показання

Бронхіальна
астма

Еірбуфо Форспіро призначають
дорослим та
дітям віком
від 12 років
для
регулярного
лікування
бронхіальної
астми у разі
доцільності
застосування
комбінованої
терапії
(інгаляційного
кортикостероїду
та агоніста β2-адренорецепторів
тривалої
дії):

– якщо
їхній стан
недостатньо
контролюється
за допомогою
інгаляційних
кортикостероїдів
та
швидкодіючих
агоністів β2-адренорецепторів,
що
застосовуються
у разі
потреби, або –
якщо їхній
стан належно
контролюється
інгаляційними
кортикостероїдами
та агоністами
β2-адренорецепторів
тривалої дії.

Хронічне
обструктивне
захворювання
легень (ХОЗЛ)

Еірбуфо Форспіро
призначають
для
симптоматичного
лікування
дорослим
пацієнтам
віком від 18
років із ХОЗЛ
з об’ємом
форсованого
видиху за 1
секунду (ОФВ1)
< 70 %
прогнозованої
норми (після
застосування
бронходилататора)
та наявністю
в анамнезі
загострень,
незважаючи
на регулярну
терапію
бронходилататорами.

Протипоказання

Підвищена
чутливість
до діючих або
допоміжних
речовин,
перелічених
у розділі
«Склад»
(лактоза, яка
містить
невелику
кількість
білків
молока).

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій

Фармакокінетичні
взаємодії

Рівні
будесоніду в
плазмі крові
можуть помітно
зростати при
супутньому
застосуванні лікарського
засобу з
потужними
інгібіторами
CYP3A4 (наприклад з
кетоконазолом,
ітраконазолом,
вориконазолом,
позаконазолом,
кларитроміцином,
телітроміцином,
нефазодоном
та
інгібіторами
протеази
ВІЛ), тому
одночасного
застосування
цих
лікарських
засобів слід
уникати. Якщо
це неможливо,
інтервал між
застосуванням
інгібітора
та
будесоніду
має бути якомога
довшим (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Пацієнтам,
які
приймають
потужні
інгібітори CYP3A4, не
рекомендується
одночасно
застосовувати
Еірбуфо Форспіро
для
підтримуючої
терапії та
полегшення симптомів.

Потужний
інгібітор CYP3A4
кетоконазол,
який застосовували
в дозі 200 мг 1 раз
на добу,
підвищував
концентрацію
перорального
будесоніду у
плазмі крові
(3 мг як
одноразова
доза) у середньому
в 6 разів при
їх
одночасному
застосуванні.
При
застосуванні
кетоконазолу
через   12
годин після
будесоніду
концентрація
будесоніду
підвищувалася
у середньому
в 3 рази, що
вказує на те,
що роздільне
застосування
лікарських
засобів з
певним інтервалом
може знизити
зростання
концентрації
будесоніду у
плазмі крові.
Обмежені дані
стосовно
цієї
взаємодії
при застосуванні
високих доз
інгаляційного
будесоніду
показують, що
у разі
одночасного
застосування
ітраконазолу
в дозі 200 мг 1 раз
на добу та
інгаляційного
будесоніду (1000
мкг як одноразова
доза)
плазмові
рівні
будесоніду
можуть
помітно
підвищуватися
(в середньому
в чотири
рази).

Фармакодинамічні
взаємодії

β-адреноблокатори
можуть
послаблювати
або
пригнічувати
дію
формотеролу.
Тому лікарський
засіб не слід
застосовувати
разом із
β-адреноблокаторами
(в тому числі очними
краплями),
якщо для
цього немає
вагомих причин.

При
супутньому
застосуванні
хінідину, дизопіраміду,
прокаїнаміду,
фенотіазинів,
антигістамінів
(терфенадину),
а також трициклічних
антидепресантів
може
подовжуватися
QTc-інтервал та
зростати
ризик
шлуночкових
аритмій.

Крім того,
L-допа,
L-тироксин,
окситоцин та
алкоголь
можуть
порушувати
серцеву
переносимість
β2-симпатоміметиків.

Супутнє
застосування
інгібіторів
моноаміноксидази,
в тому числі
лікарських
засобів із
подібними
властивостями,
таких як фуразолідон
та
прокарбазин,
може
провокувати
гіпертонічні
реакції.

Пацієнтам,
які
отримують
супутню
анестезію за
допомогою
галогенізованих
вуглеводнів,
загрожує
підвищений
ризик
розвитку аритмій.

Одночасне
застосування
інших
β-адренергічних
або
антихолінергічних
лікарських засобів
може мати
потенційно
адитивний бронхолітичний
ефект.

Гіпокаліємія
може
збільшувати
схильність
до аритмії у
пацієнтів,
які
застосовують
глікозиди
наперстянки.

Гіпокаліємія
може
виникати
внаслідок терапії  β2-агоністами
і
потенціюватися
при супутньому
застосуванні
похідних
ксантину,
кортикостероїдів
та
діуретиків (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Взаємодії
будесоніду
та
формотеролу
з будь-якими
іншими
лікарськими
засобами, що
застосовуються
для
лікування
бронхіальної
астми, не
спостерігалося.

Діти. Дослідження
лікарської
взаємодії
проводили
тільки з
участю
дорослих.

Особливості
застосування

У разі
необхідності
припинення
лікування
рекомендується
поступово
зменшувати дозу,
а не
різко відміняти
терапію.

Пацієнтам
слід
полоскати
рот водою
після кожної
інгаляції
підтримуючої
дози, щоб мінімізувати
ризик
кандидозної
інфекції в
ротоглотці
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Якщо в
ротоглотці
розвивається
молочниця,
пацієнтам
також слід
полоскати
рот водою
після
додаткових
інгаляцій
для лікування
симптомів.

Пацієнт
повинен
звернутися
до лікаря,
якщо вважає
лікування
неефективним
або коли було
перевищено
максимальну
рекомендовану
добову дозу
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»). Більш
часте
застосування
бронходилататорів
негайної дії
вказує на
погіршення
стану пацієнта
та
необхідність
перегляду
лікування
бронхіальної
астми.
Раптове та
прогресуюче
погіршення
контролю над
бронхіальною
астмою або
ХОЗЛ є
потенційно
загрозливим
для життя,
тому
пацієнту
слід
терміново пройти
медичне
обстеження. У
таких
випадках
потрібно
розглянути
необхідність
посилення терапії
кортикостероїдами,
наприклад, призначити
курс
пероральних
кортикостероїдів
або
лікування
антибіотиками,
якщо присутня
бактеріальна
інфекція.

Слід
порадити
пацієнту
завжди мати
при собі
інгалятор
«швидкої
допомоги».

Пацієнтам
слід
нагадати про
необхідність
продовжувати
підтримуюче
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро відповідно
до
призначення,
навіть при відсутності
у них
симптомів.

Після
досягнення
контролю над
симптомами
бронхіальної
астми можна
розглянути
питання про
поступове
зменшення
дози лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро.
При цьому
важливо, щоб
пацієнт
проходив регулярний
огляд. Слід
застосовувати
найменшу
ефективну
дозу
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

Пацієнтам
не слід
розпочинати
прийом лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро в
період
загострення,
гострого або
значного
погіршення
перебігу
бронхіальної
астми.

У період
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро можуть
виникати
серйозні
побічні
реакції,
пов’язані з
бронхіальною
астмою, або
загострення
захворювання.
Пацієнтам
слід продовжувати
лікування і
звернутися
до лікаря,
якщо
симптоми
бронхіальної
астми не минають
або
посилюються
після
початку терапії
лікарським
засобом Еірбуфо Форспіро.

Немає
даних
клінічних
досліджень
щодо застосування
лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро
пацієнтам із
ХОЗЛ зі
значенням
ОФВ1 до
застосування
бронходилататора
> 50 % прогнозованої
норми та з
ОФВ1 після
застосування
бронходилататора
< 70 % прогнозованої
норми (див.
розділ
«Фармакодинаміка»).

Як і при
будь-якій
іншій
інгаляційній
терапії,
можливе
виникнення
парадоксального
бронхоспазму
з негайним
посиленням
хрипів та
появою
задишки
після
прийому дози
лікарського
засобу. Якщо
у пацієнта
розвивається
парадоксальний
бронхоспазм,
слід негайно
припинити
застосування лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро,
оцінити стан
пацієнта та у
разі потреби
розпочати
альтернативну
терапію.
Парадоксальний
бронхоспазм,
лікування
якого слід розпочати
одразу ж,
реагує на
застосування
швидкодіючого
інгаляційного
бронходилататора
(див.
розділ «Побічні
реакції»).

Системні
ефекти
можуть
виникати при
інгаляційному
застосуванні
всіх
кортикостероїдів,
особливо у
високих
дозах та
протягом
тривалого
періоду
лікування.
Ймовірність
виникнення
таких
ефектів
набагато менша
при
застосуванні
інгаляційних
форм кортикостероїдів
порівняно з
пероральними.
Можливі
системні
ефекти
включають
синдром
Кушинга,
кушингоїдні
ознаки,
пригнічення
функції
надниркових
залоз,
затримку росту
у дітей,
зниження
мінеральної
щільності
кісткової
тканини,
катаракту і
глаукому та
рідше –
психологічні
порушення
або зміну
поведінки,
включаючи психомоторну
гіперактивність,
порушення сну,
тривожність,
депресію або
агресію (особливо
у дітей) (див.
розділ «Побічні
реакції»).

Можливий
вплив на
мінеральну
щільність кісток
потрібно
враховувати,
особливо у пацієнтів,
які
застосовують
високі дози
протягом
тривалого
періоду часу,
що є додатковим
фактором
ризику
остеопорозу.
У довготривалих
дослідженнях
інгаляційного
будесоніду
при середній
добовій дозі
400 мкг (відміряна
доза) у дітей
або 800 мкг
(відміряна доза)
у дорослих не
було
помічено
значного впливу
на
мінеральну
щільність
кісток. Інформація
щодо впливу
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро у
вищих дозах
відсутня.

Якщо є
підстави
вважати, що
на тлі
попередньої
терапії
стероїдами
системної
дії було
порушено
функцію
надниркових
залоз, слід
вжити
застережних
заходів при
переведенні
пацієнтів на
лікування
лікарським
засобом Еірбуфо Форспіро.

Переваги
інгаляційної
терапії
будесонідом,
як правило,
зводять до
мінімуму
необхідність
прийому
пероральних
стероїдів, але
пацієнтам,
які
попередньо
застосовували
пероральні
стероїди,
протягом
значного часу
може все ще
загрожувати
порушення функцій
надниркових
залоз.
Відновлення
стану
пацієнтів
після
припинення
прийому пероральних
стероїдів
може зайняти
значну кількість
часу, і отже,
пацієнти, які
попередньо
застосовували
пероральні
стероїди і
були
переведені
на лікування
інгаляційним
будесонідом,
через порушення
функцій
надниркових
залоз можуть залишатися
у групі
ризику
протягом
значного
періоду часу.
При таких
обставинах
функцію
гіпоталамо-гіпофізарно-наднирникової
системи слід
контролювати
регулярно.

Тривале
лікування
високими
дозами інгаляційних
кортикостероїдів,
особливо у
разі
застосування
більш
високих доз,
ніж були рекомендовані,
може
призвести
також до клінічно
значущого
пригнічення
функції надниркових
залоз. Тому
необхідно
передбачити
додаткове  застосування
системних стероїдів
у періоди
стресу
(наприклад,
під час
тяжких
інфекційних
захворювань)
або запланованого
хірургічного
втручання.
Швидке
зниження
дози
стероїдів
може спричинити
розвиток
гострого
адреналового
кризу.
Симптоми та
ознаки, які
можуть
спостерігатися
під час
гострого адреналового
кризу, можуть
бути дещо
нечіткими,
але можуть
включати
анорексію,
біль у животі,
втрату маси
тіла,
підвищену
втомлюваність,
головний
біль, нудоту,
блювання,
зниження
рівня
свідомості,
судоми,
артеріальну
гіпотензію і
гіпоглікемію.

Не можна
різко
припиняти
лікування
додатковими
системними
стероїдами
або інгаляційним
будесонідом.

Під час
переходу з
терапії
пероральними
стероїдами
на
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро,
як правило,
спостерігатиметься
більш низький
системний
вплив
стероїдів і
це може призвести
до
виникнення
симптомів
алергії або
симптомів
артриту,
таких як
риніт, екзема
та біль у
м’язах і
суглобах. У
разі розвитку
цих станів
необхідно
розпочати
специфічне
лікування. Як
правило,
недостатність
дії
глюкокортикостероїдів
слід запідозрити,
якщо у
рідкісних
випадках
виникають
такі
симптоми. як
підвищена
втомлюваність,
головний
біль, нудота
і блювання. У таких
випадках
іноді
необхідним є
тимчасове
збільшення
дози
пероральних
глюкокортикостероїдів.

Щоб
зменшити
ризик
розвитку
орофарингеального
кандидозу
(див.
розділ «Побічні
реакції»),
пацієнта
необхідно
проінструктувати
полоскати
рот водою
після
застосування
кожної
підтримуючої
дози.

Слід
уникати
супутнього
застосування
ітраконазолу,
ритонавіру
або інших
потужних
інгібіторів
CYP3A4 (див. розділ
«Взаємодія
з  іншими  лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
Якщо це
неможливо,
інтервал часу
між
застосуванням
взаємодіючих
лікарських
засобів має
бути якомога
довшим.

З
обережністю
слід
застосовувати
Еірбуфо Форспіро пацієнтам
з
тиреотоксикозом,
феохромоцитомою,
цукровим
діабетом,
нелікованою
гіпокаліємією,
гіпертрофічною
обструктивною
кардіоміопатією,
ідіопатичним
підклапанним
аортальним
стенозом,
тяжкою артеріальною
гіпертензією,
аневризмою
чи іншими
тяжкими
серцевими
хворобами,
такими як
ішемічна
хвороба
серця,
тахіаритмія
або тяжка
серцева
недостатність.

З
обережністю
слід
застосовувати
лікарський
засіб
пацієнтам із
подовженням
інтервалу QTc.
Формотерол
може
спричиняти
подовження
інтервалу QTc.

Слід
переглянути
потребу у
застосуванні
інгаляційних
кортикостероїдів
та їхню дозу
пацієнтам із
туберкульозом
легень в активній
чи
неактивній
формі,
грибковими чи
вірусними
інфекціями
дихальних
шляхів.

При
застосуванні
агоністів β2-адренорецепторів
у високих
дозах можливий
розвиток
потенційно
серйозної
гіпокаліємії.
При
сумісному
лікуванні
агоністами β2-адренорецепторів
і
лікарськими
засобами, які
можуть
спричиняти
гіпокаліємію
або посилювати
гіпокаліємічний
ефект (наприклад,
похідні
ксантину,
стероїди та
діуретики),
можливе
посилення
гіпокаліємічного
ефекту
агоністів β2-адренорецепторів.
Особливої
обережності
слід
дотримуватися
пацієнтам із
нестабільною
бронхіальною
астмою при
застосуванні
різноманітних
бронходилататорів
негайної дії,
при гострій
тяжкій
бронхіальній
астмі,
оскільки ризик
розвитку
гіпокаліємії
посилюється на
тлі гіпоксії
та інших
станів, що
збільшують
вірогідність
розвитку
такого
ускладнення,
як
гіпокаліємія.
У таких
випадках рекомендовано
контролювати
рівні калію у
сироватці
крові.

Як і при
застосуванні
інших
агоністів β2-адренорецепторів,
у хворих на
цукровий діабет
слід
додатково
контролювати
рівні глюкози
у крові.

При
системному
та місцевому
застосуванні
кортикостероїдів
можливі
порушення зору.
При
наявності у
пацієнта
таких
симптомів, як
розмитість
зору або
інших
порушень зору,
слід
звернутися
за
консультацією
до офтальмолога
для оцінки
можливих
причин, серед
яких можуть
бути
катаракта,
глаукома або
рідкісні
хвороби, такі
як
центральна серозна
хоріоретинопатія
(ЦСХ), про що
повідомлялося
після
системного
або
місцевого застосування
кортикостероїдів.

Еірбуфо Форспіро
містить
лактози
моногідрат
(< 1 мг/інгаляцію).
Зазвичай
така
кількість не
спричиняє проблем
у пацієнтів,
які не
переносять
лактозу. Ця
допоміжна
речовина
містить
невелику
кількість
молочних
білків, що
можуть спричинити
алергічні
реакції.

Пневмонія
у пацієнтів з
ХОЗЛ

У
пацієнтів з
ХОЗЛ, які
отримували
інгаляційні
кортикостероїди,
спостерігалася
підвищена
частота
пневмонії,
включаючи
випадки
пневмонії,
які
потребували
госпіталізації.
Існують
деякі дані
щодо
підвищеного
ризику
виникнення
пневмонії
при збільшенні
дози
стероїдів,
але це не
було продемонстровано  достовірно
в усіх
дослідженнях.

Переконливих
клінічних
доказів
наявності
відмінностей
за величиною
ризику розвитку
пневмонії
між
лікарськими
засобами інгаляційних
кортикостероїдів
немає.

Лікарям
слід
залишатися
уважними
щодо можливого
розвитку
пневмонії у
пацієнтів з ХОЗЛ,
оскільки
клінічні
ознаки таких
інфекцій
збігаються
із
симптомами
загострення
ХОЗЛ.

Фактори
ризику
розвитку
пневмонії у
пацієнтів з
ХОЗЛ
включають
куріння,
літній вік, низький
індекс маси
тіла (ІМТ) і
тяжкий перебіг
ХОЗЛ.

Діти

Рекомендовано
регулярно
контролювати
ріст дітей,
які тривалий
час
застосовують
інгаляційні
кортикостероїди.
У разі уповільнення
їхнього
росту слід
переглянути
терапію з
метою
зниження
дози
інгаляційного
кортикостероїду
до найнижчої
дози, при якій
підтримується
ефективний
контроль симптомів
бронхіальної
астми, якщо
це можливо.
Користь від
застосування
кортикостероїдів
та можливий
ризик
уповільнення
росту слід
ретельно
зіставити.
Крім того, можливо,
доцільно
направити
пацієнта на
обстеження
до дитячого
фахівця з
респіраторних
захворювань.

З огляду
на обмежені
дані
довготривалих
досліджень
щодо
лікування
глюкокортикоїдами
можна
припустити,
що більшість
дітей, які
отримують
терапію
інгаляційним
будесонідом,
зрештою
досягнуть
нормальних
для дорослих
показників
росту. Однак
спостерігалося
початкове  незначне
і тимчасове
зниження
темпів росту
(приблизно на
1 см). Зазвичай
така
затримка
відзначається
у перший рік
лікування.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю

Вагітність

Не існує
клінічних
даних щодо
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро або
супутньої
терапії
формотеролом
та будесонідом
у період
вагітності.
Дані, отримані
у ході
дослідження
впливу цієї
комбінації
на
ембріофетальний
розвиток
щурів, не
виявили
жодних ознак
будь-якого
додаткового
ефекту у разі
застосування
комбінації.

Достатніх
даних щодо
застосування
формотеролу
вагітним
жінкам не
існує. При
проведенні
досліджень
репродуктивної
функції у
тварин
формотерол
спричиняв
розвиток небажаних
ефектів при
застосуванні
дуже високих
системних
доз.

Дані,
одержані під
час
приблизно 2000
вагітностей,
не виявили
будь-якого
підвищення
тератогенного
ризику,
пов’язаного
із застосуванням
інгаляційного
будесоніду.
Дослідження
на тваринах
продемонстрували,
що глюкокортикостероїди
можуть
спричиняти вроджені
вади
розвитку.
Проте ці
дані, ймовірно,
не
вважаються
значущими
для людей при
застосуванні
лікарського
засобу в
рекомендованих
дозах.

У ході
досліджень
на тваринах
також було виявлено,
що
застосування
глюкокортикоїдів
у період
вагітності у
високих
дозах підвищувало
ризики
затримки
внутрішньоутробного
росту,
розвитку
серцево-судинних
захворювань
у дорослих
тварин та
призводило
до постійних
змін у
щільності
рецепторів
до
глюкокортикоїдів,
метаболізмі
та профілі
нейромедіаторів
у разі
застосування
лікарських
засобів у
діапазоні
доз, які були
нижчими за
тератогенні
дози.

Під час
вагітності Еірбуфо Форспіро можна
застосовувати
тільки у
разі, якщо користь
від
лікування
переважає
потенційні
ризики.
Потрібно
застосовувати
найменшу
ефективну
дозу
будесоніду,
що забезпечує
належний
контроль
симптомів
бронхіальної
астми.

Період годування
груддю

Будесонід
проникає у
грудне
молоко. Однак
при прийомі
лікарського
засобу у
терапевтичних
дозах впливу
на немовля не
очікується.
Невідомо, чи
проникає
формотерол у
грудне
молоко
людини.

У щурів
невеликі
кількості
формотеролу
були
виявлені у
материнському
молоці. Питання
про
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро жінкам,
які годують
груддю, слід
розглядати
лише у разі,
коли
очікувана
користь для матері
перевищує
будь-який
можливий
ризик для
дитини.

Фертильність

Даних
щодо
потенційного
впливу
будесоніду
на
фертильність
немає. У
ході
проведення
досліджень
впливу формотеролу
на
репродуктивну
функцію
тварин було
виявлено
дещо
знижений
рівень фертильності
у самців
щурів при
високій
системній
експозиції.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Еірбуфо Форспіро не
впливає або незначним
чином
впливає на
здатність
керувати
транспортними
засобами та
працювати з
іншими
механізмами.

Спосіб
застосування
та дози

Шлях
введення –
інгаляційний.

Дозування
160 мкг/4,5 мкг

Бронхіальна
астма

Еірбуфо
Форспіро не
призначають
для початкового
лікування
бронхіальної
астми. Дози
компонентів лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро
підбирають
індивідуально,
і їх
необхідно
коригувати
відповідно
до тяжкості
захворювання.
Це потрібно
враховувати
не лише на
початку
застосування
комбінованих
лікарських
засобів, але
також і у
разі
корекції
підтримуючої
дози. Якщо
пацієнту
потрібна
комбінація
доз, що
відрізняється
від наявних у
комбінованому
інгаляторі,
слід
призначити
відповідні
дози агоністів
β2-адренорецепторів
та/або
кортикостероїдів
в окремих
інгаляторах.

Дозу
потрібно
поступово
знизити до
найнижчої
дози, яка дає
змогу
ефективно
контролювати
симптоми
захворювання.
Пацієнтам необхідно
регулярно
проходити
повторні обстеження
у лікаря,
який
призначив
лікарський
засіб, так,
щоб
доза лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро
залишалася
оптимальною.
Після
досягнення
довготривалого
контролю
симптомів за
допомогою
найменшої рекомендованої
дози слід
спробувати
контролювати
симптоми
лише за
допомогою
інгаляційного
кортикостероїду.

Є два
варіанти
застосування лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро.

A.
Застосування лікарського
засобу для підтримуючої
терапії: Еірбуфо
Форспіро
застосовують
для регулярної
підтримуючої
терапії у
комбінації з
окремим
швидкодіючим
бронходилататором,
що
використовується
як засіб для
зняття
симптомів.

Б.
Застосування лікарського
засобу для підтримуючої
терапії та
полегшення
симптомів: Еірбуфо
Форспіро
застосовують
для регулярної
підтримуючої
терапії, а
також за потреби
–
для  зняття
симптомів.

A.
Застосування лікарського
засобу для
підтримуючої
терапії

Пацієнтам
слід
порадити
завжди мати
при собі
окремий
швидкодіючий
бронходилататор
для зняття
симптомів у
будь-який
момент часу.

Рекомендовані
дози

Дорослі
(віком від 18
років): 1–2
інгаляції
двічі на
добу. Деяким
пацієнтам
може бути
потрібно до  4
інгаляцій
двічі на
добу.

Діти
(віком 12–17
років): 1–2
інгаляції
двічі на
добу.

Зазвичай
після
досягнення
контролю над
симптомами
захворювання
при
застосуванні
лікарського
засобу двічі
на добу дозу
титрують до
найменшої
ефективної
дози, включно
до
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро
один раз на
добу, у
випадках,
коли, на
думку лікаря,
пацієнт
потребує підтримуючої
терапії з
бронходилататором
тривалої
дії у
комбінації з
інгаляційним
кортикостероїдом.

Збільшення
використання
окремого
швидкодіючого
бронходилататора,
вказує на погіршення
перебігу
основного
захворювання
та вимагає
переоцінки
лікування
бронхіальної
астми.

Б.
Застосування лікарського
засобу для підтримуючої
терапії та
полегшення
симптомів

Пацієнтам
потрібно
приймати
добову підтримуючу
дозу лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро, а
також
застосовувати
цей лікарський
засіб за
потреби для
полегшення
симптомів.
Слід
порадити
пацієнтам
завжди мати
при собі
Еірбуфо
Форспіро для
полегшення
симптомів у
невідкладних
ситуаціях. Пацієнтам,
які
приймають
Еірбуфо
Форспіро для
полегшення
симптомів,
потрібно
обговорити з
лікарем
можливість
застосування
цього
лікарського
засобу для
профілактики
бронхоконстрикції,
спричиненої
алергенами
або
фізичними
навантаженнями;
в такому
випадку
рекомендується
враховувати
частоту
застосування
лікарського
засобу за
потреби. Якщо
часто
виникає необхідність
у
бронходилататорах
і при цьому
немає
відповідної
потреби в
підвищенні
дози
інгаляційних
кортикостероїдів,
то слід
застосувати
альтернативні
лікарські
засоби для
полегшення
симптомів.

Застосування лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро для
підтримуючої
терапії та полегшення
симптомів
слід
розглянути,
зокрема, для
пацієнтів:

- із
недостатнім
контролем
бронхіальної
астми, у яких
часто
виникає
потреба у
лікарських
засобах для
полегшення
симптомів;

- із
загостреннями
бронхіальної
астми в минулому,
що вимагали
медичного
втручання.

За станом
пацієнтів,
які часто та
у великій кількості
застосовують
інгаляції
лікарського
засобу
Еірбуфо
Форспіро за
потреби,
потрібно
ретельно
наглядати
щодо розвитку
дозозалежних
побічних
реакцій.

Рекомендовані
дози

Дорослі
та діти віком
від 12 років. Рекомендована
підтримуюча
доза
становить 2
інгаляції на
добу: по 1
інгаляції
вранці та
ввечері або 2
інгаляції
лише вранці
чи лише
ввечері. Для
деяких
пацієнтів
може бути
потрібна
підтримуюча
доза по 2
інгаляції
двічі на
добу. У разі потреби,
якщо
проявляються
симптоми,
застосовують
1 додаткову
інгаляцію.
Якщо через кілька
хвилин
симптоми не
зникнуть,
слід зробити
додаткову
інгаляцію. У
будь-якому окремому
випадку не
слід робити
більше 6 інгаляцій.

Загальна
добова доза
більше 8
інгаляцій зазвичай
не потрібна;
однак
протягом
обмеженого
періоду
загальна
добова доза
може становити
до 12
інгаляцій.
Пацієнтам,
які застосовують
більше 8
інгаляцій на
добу, наполегливо
рекомендується
звернутися
до лікаря. Їм
потрібно
пройти
повторне
обстеження
та
переглянути
схему
підтримуючої
терапії.

Діти
віком до 12
років. Дітям не
рекомендується
застосовувати
Еірбуфо
Форспіро для
підтримуючої
терапії та
полегшення
симптомів.

Хронічне
обструктивне
захворювання
легень (ХОЗЛ)

Рекомендовані
дози

Дорослі: 2
інгаляції
двічі на
добу.

Дозування
(320 мкг/9 мкг)

Бронхіальна
астма

Еірбуфо Форспіро не
призначають
для
початкового
лікування
бронхіальної
астми. Дози
компонентів
лікарського засобу
підбирають
індивідуально,
і їх
необхідно коригувати
відповідно
до тяжкості
захворювання.
Це потрібно
враховувати
не лише на
початку
застосування
комбінованих
лікарських
засобів, але
також і у
разі
корекції
підтримуючої
дози. Якщо
пацієнту
потрібна
комбінація
доз, що
відрізняється
від наявних у
комбінованому
інгаляторі,
слід
призначити
відповідні
дози агоністів
β2-адренорецепторів
та/або
кортикостероїдів
в окремих
інгаляторах.

Пацієнтам
необхідно
регулярно
проходити
повторні
обстеження у
лікаря, який
призначив
лікарський
засіб, так,
щоб доза
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро залишалася
оптимальною.
Дозу
потрібно
поступово знизити
до найменшої
дози, яка дає
змогу ефективно
контролювати
симптоми
захворювання.
Після
досягнення
довготривалого
контролю
симптомів за
допомогою
найменшої рекомендованої
дози слід
спробувати
контролювати
симптоми
лише за
допомогою
інгаляційного
кортикостероїду.

Зазвичай
після
досягнення
контролю над
симптомами
захворювання
при
застосуванні
лікарського
засобу двічі
на добу дозу
титрують до
найменшої
ефективної
дози, включно
до
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро один
раз на добу, у
випадках,
коли, на
думку лікаря,
пацієнт
потребує
підтримуючої
терапії з
бронходилататором
тривалої дії.

Більш
часте
застосування
додаткового
швидкодіючого
бронходилататора
вказує на погіршення
стану
пацієнта та
необхідність
перегляду
лікування
бронхіальної
астми.

Еірбуфо Форспіро
у дозуванні 320
мкг/9 мкг слід
застосовувати
лише для
підтримуючої
терапії.

Для
підтримуючої
терапії та
полегшення симптомів
за
допомогою лікарського
засобу
Еірбуфо Форспіро наявна
лікарська
форма цього лікарського
засобу з
меншою силою
дії –160 мкг/4,5 мкг.

Рекомендовані
дози

Дорослі
(віком від 18
років): 1
інгаляція
двічі на
добу. Деяким
пацієнтам
може бути
потрібно до 2
інгаляцій
двічі на
добу.

Діти (віком
12–17 років): 1
інгаляція
двічі на
добу.

Хронічне
обструктивне
захворювання
легень (ХОЗЛ)

Рекомендовані
дози

Дорослі: 1
інгаляція
двічі на
добу.

Загальна
інформація

Особливі
групи
пацієнтів

Особливих
вимог до
дозування
лікарського
засобу для
пацієнтів
літнього
віку немає.
Дані щодо
застосування
лікарського
засобу
пацієнтам з
порушеннями
функції нирок
або печінки
відсутні.
Оскільки
будесонід і
формотерол
виводяться
переважно за
участю
печінкового
метаболізму,
то в пацієнтів
із тяжким
цирозом
печінки
можна очікувати
зростання
концентрації
лікарського
засобу в
плазмі.

Спосіб
застосування

Інструкція
для
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо
Форспіро.

Пацієнти
повинні
ознайомитись
з тим,  як
правильно
застосовувати
інгалятор з
лікарським
засобом, і це
повинно
регулярно
перевірятись.

Інгалятор
містить 60 доз
лікарського
засобу у
блістерній
стрічці (рис. 1).
Він має
лічильник
доз, який
показує,
скільки доз
залишилося,
відраховуючи
у зворотному
порядку від 60
до 0. Коли
досягнуто
останніх 10
доз, цифри
будуть на
червоному
фоні.

Інгалятор
повторно
заправляти
заборонено; його
слід
утилізувати,
коли він
порожній, та
замінити
новим.

Рис. 1

Перед застосуванням
інгалятора:

-
необхідно
відкрити
прозорі
дверцята бічної
камери;

-
блістерну
стрічку
необхідно
вийняти з бічної
камери,
обережно
відірвавши
її по всій
довжині від
«зубців»
бічної
камери (рис. 2). Заборонено
тягнути або
смикати стрічку;

- дверцята
бічної
камери слід
зачинити, а
використану
стрічку
утилізувати.

Рис. 2

Примітка: під
час
використання
інгалятора
бічна камера
поступово
заповнюватиметься
використаною
стрічкою. Стрічки
з чорними
смугами не
містять лікарського
засобу.
Зрештою
пронумеровані
ділянки
стрічки з’являться
в бічній
камері. У
бічній
камері
ніколи не
повинно бути
більше 2 секцій
стрічки,
оскільки
вони можуть
призвести до
заклинювання
інгалятора.
Стрічку слід
обережно відірвати,
як показано
вище, та
безпечно утилізувати.

Використання
інгалятора

Інгалятор
слід тримати
в руках, як зазначено
на рисунках.

1.
Відкрийте

- захисний
ковпачок
слід
відкрити
вниз, щоб відкрити
мундштук
(рис. 3);

-
необхідно
перевірити
лічильник
доз, щоб побачити,
скільки доз
залишилося;

Рис. 3

2.
Приготування
дози

- край
білого
важеля слід
підняти
вгору (рис. 4); бічна
камера має
бути закрита;

Рис. 4

Примітка: білий
важіль слід
використовувати
лише тоді,
коли пацієнт
готовий
інгалювати
дозу лікарського
засобу. Якщо
пацієнт
гратиметься
з білим
важелем, тоді
дози будуть
втрачені.

-
відкрийте:
білий важіль
необхідно
повністю
перемістити
до упору та
до клацання (рис. 5); ця
дія
перемістить
нову дозу в
положення з номером
зверху;

Рис. 5

-
закрийте:
після цього
білий важіль
слід повністю
закрити, щоб
він клацнув і
повернувся у
вихідне
положення (рис. 6).
Інгалятор
готовий до
негайного
використання.

Рис. 6

3. Інгалювання
дози

- пацієнт
повинен
видихнути
якомога
глибше, не
тримаючи
інгалятора в
руках;

ніколи не
слід видихати
безпосередньо
в інгалятор,
оскільки це
може
вплинути на дозу;

- інгалятор
слід тримати
на одному
рівні, захисним
ковпачком
донизу;

- губи
повинні бути
щільно
зімкнуті
навколо мундштука
(рис. 7);

- пацієнт
повинен
якомога
глибше та
сильніше вдихати
через рот, а
не через ніс;

Рис. 7

-
інгалятор
слід вийняти
з рота та затримати
дихання на 5-10
секунд або
якомога
довше, не
спричиняючи
дискомфорту;

- після
цього
пацієнт
повинен
повільно видихнути,
але не в
інгалятор;

- захисний
ковпачок
слід надіти
на мундштук;

- рот слід
прополоскати
водою, яку
потім потрібно
виплюнути. Це
може
допомогти запобігти
потраплянню
грибкової
інфекції до
рота і
хрипоті.

Очищення:

- за
необхідності
зовнішню
частину
мундштука
слід протерти
чистою сухою
серветкою;

-
інгалятор
заборонено
розбирати
для очищення
або з
будь-якою
іншою метою;

- деталі
інгалятора
заборонено
очищати водою
або вологими
серветками,
оскільки волога
може
вплинути на
дозу;

- ніколи
не
вставляйте
шпильки або
інші гострі
предмети в
мундштук або
будь-яку іншу
частину
інгалятора,
оскільки це
може
пошкодити
інгалятор!

Діти

Лікарський
засіб Еірбуфо
Форспіро рекомендується
застосовувати
дітям віком від
12 років.

Передозування

Передозування
формотеролу,
вірогідно, призведе
до ефектів,
типових для β2-адренергічних
агоністів:
тремору,
головного
болю,
відчуття
серцебиття. У
поодиноких
випадках
повідомлялося
про
тахікардію, гіперглікемію,
гіпокаліємію,
подовження інтервалу
QTc, аритмію,
нудоту та
блювання. Може
бути
показана
підтримуюча
та симптоматична
терапія.
Застосування
90 мкг
протягом 3
годин
пацієнтами з
гострою
бронхіальною
обструкцією
було
безпечним.

При
гострому
передозуванні
будесоніду, навіть
при його
застосуванні
у надмірних
дозах,
клінічних
проблем не очікується.
При
тривалому
застосуванні
надмірних
доз лікарського
засобу можливі
прояви
системного
впливу
глюкокортикостероїдів,
такі як
гіперкортицизм
та
пригнічення
функції
надниркових
залоз.

Якщо
застосування лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро необхідно
відкласти
через
передозування
формотеролу,
що входить до
його складу,
слід
обміркувати
використання
відповідного
інгаляційного
кортикостероїду.

Побічні
реакції

Оскільки Еірбуфо Форспіро містить
будесонід і
формотерол,
можливий
розвиток
побічних
реакцій, що
спостерігаються
при
застосуванні
кожної з
діючих речовин
окремо.
Супутнє
застосування
двох речовин
не
підвищувало
частоту
побічних реакцій.
Найпоширенішими
побічними
реакціями,
пов’язаними
із
застосуванням
лікарського
засобу, є
фармакологічно
передбачувані
побічні
ефекти
агоністів β2-адренорецепторів,
такі як
тремор і
відчуття
серцебиття.
Ці побічні
реакції зазвичай
були легкого
ступеня та
зникали
впродовж кількох
днів
лікування.

Представлені
нижче
побічні
реакції, спричинені
застосуванням
будесоніду
або формотеролу,
наведені за
класами
систем органів
та за
частотою їх
прояву. Частота
прояву
побічних
реакцій: дуже
часто (≥ 1/10),
часто (≥ 1/100 та < 1/10),
нечасто (≥ 1/1000
та < 1/100), рідко (≥
1/10000 та < 1/1000) і дуже
рідко (< 1/10000).

Клас
системи
органів

(КСО)

Частота

Побічна
реакція на
застосування

лікарського
засобу

Інфекційні
та
паразитарні
захворювання

Часто

Кандидоз
ротової
порожнини
та горла

Пневмонія
(у пацієнтів
з ХОЗЛ)

З боку
імунної
системи

Рідко

Реакції
гіперчутливості
негайного
або сповільненого
типу,
наприклад
екзантема, кропив’янка,
свербіж,
дерматит,
ангіоневротичний
набряк та
анафілактичні
реакції

З боку
ендокринної
системи

Дуже
рідко

Синдром
Кушинга,
пригнічення
функції надниркових
залоз,
затримка
росту,
зниження мінеральної
щільності
кісток

З боку
обміну
речовин та
харчування

Рідко

Гіпокаліємія

Дуже
рідко

Гіперглікемія

З боку
психіки

Нечасто

Агресія,
психомоторна
гіперактивність,
тривожність,
порушення
сну

Дуже
рідко

Депресія,
порушення
поведінки
(переважно у
дітей)

З боку
нервової
системи

Часто

Головний
біль, тремор

Нечасто

Запаморочення

Дуже
рідко

Порушення
смаку

З боку
органів
зору

Нечасто

Розмитий
зір (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

Дуже
рідко

Катаракта
і глаукома

З боку
серця

Часто

Посилене
серцебиття

Нечасто

Тахікардія

Рідко

Серцеві
аритмії,
наприклад
фібриляція
передсердь,
суправентрикулярна
тахікардія,
екстрасистолії

Дуже
рідко

Стенокардія,
подовження
інтервалу QTc

З боку
судин

Дуже
рідко

Зміни
артеріального
тиску

З боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння

Часто

Незначне
подразнення
у горлі,
кашель,
дисфонія,
включаючи
хрипоту

Рідко

Бронхоспазм

З боку
шлунково-кишкового
тракту

Нечасто

Нудота

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

Нечасто

Підвищена
схильність
до
утворення
синців

З боку
опорно-рухової
системи та
сполучної
тканини

Нечасто

Судоми
м’язів

Кандидозна
інфекція
ротоглотки є
результатом
осідання
лікарського
засобу в ротовій
порожнині.
Рекомендується
проінструктувати
пацієнта
щодо
необхідності
полоскати
рот водою
після
кожного
вдихання підтримуючої
дози, щоб
мінімізувати
ризик кандидозу
ротової
порожнини.
Орофарингеальна
кандидозна
інфекція
зазвичай
відповідає
на місцеве
протигрибкове
лікування
без
необхідності
припинення
застосування
інгаляційного
кортикостероїду.
У разі
розвитку
орофарингеального
кандидозу слід
полоскати
водою рота
також після застосування
лікарського
засобу у разі
потреби.

Як і при
будь-якій
іншій
інгаляційній
терапії, дуже
рідко (менше 1
випадку на 10000
пацієнтів)
можливе
виникнення
парадоксального
бронхоспазму
з негайним
посиленням
хрипів та
появою
задишки
після
прийому дози
лікарського
засобу.
Парадоксальний
бронхоспазм,
лікування
якого слід
розпочати
одразу ж,
реагує на
застосування
швидкодіючого
інгаляційного
бронходилататора.
У такому
випадку слід
негайно
припинити
застосування
лікарського
засобу Еірбуфо Форспіро,
оцінити стан
пацієнта та у
разі
потреби  розпочати
альтернативну
терапію (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Системні
ефекти
можуть
виникати при
інгаляційному
застосуванні
кортикостероїдів,
особливо у
високих
дозах та
протягом тривалого
часу.
Ймовірність
виникнення
таких
ефектів
менша при
застосуванні
інгаляційних
форм
кортикостероїдів
порівняно з пероральними.
До можливих
системних
ефектів
належать
синдром
Кушинга,
кушингоїдні
ознаки,
пригнічення
функцій
надниркових
залоз,
затримка
росту у
дітей,
зниження мінеральної
щільності
кісткової
тканини, катаракта
та глаукома.
Можуть також
спостерігатися
підвищена сприйнятливість
до інфекцій
та порушення
здатності
адаптуватися
до стресу.
Ефекти,
ймовірно,
залежать від
дози, часу
експозиції,
впливу
супутньо
застосовуваного
і попередньо
застосовуваного
стероїду та
індивідуальної
чутливості.

Лікування
агоністами β2-адренорецепторів
може
призвести до
збільшення в
крові рівнів
інсуліну,
вільних жирних
кислот,
гліцерину і
кетонових
тіл.

Діти. Рекомендовано
регулярно
контролювати
ріст дітей,
які тривалий
час
застосовують
інгаляційні
кортикостероїди
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Повідомлення
про побічні
реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
велике значення.
Це дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їхнім
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності

2 роки.

Умови
зберігання

Зберігати
при
температурі
не вище 30 оС.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка

По 60 доз в
інгаляторі,
що містить
блістерну
стрічку. По 1 інгалятору
у картонній
коробці.

Категорія
відпуску

За
рецептом.

Виробник

Аерофарм
ГмбХ.

Салютас
Фарма ГмбХ.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності

Франсуа-Miттeрaнд-Aллeє
1,
Рудольштадт,
07407, Німеччина.

Oттo-вон-Гюріке-Aллеє
1, 39179, Барлебен,
Саксонія-Анхальт, Німеччина.