ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

РОФАСТ

(ROFASt)

Склад:

діюча
речовина:
розувастатин;

1
таблетка,
вкрита
плівковою
оболонкою,
містить
розувастатину
кальцію
еквівалентно
розувастатину
5 мг, 10 мг, 20 мг або 40
мг;

допоміжні
речовини: лактоза,
моногідрат; кальцію
гідрофосфат
безводний;
целюлоза
мікрокристалічна;
кросповідон;
магнію
стеарат; плівкове
покриття: Opadry II Pink
32K84302 (лактоза,
моногідрат;
гіпромелоза
15cP; титану
діоксид (Е 171);
триацетин; FD&C
червоний № 40 (Allura
червоний АС
алюмінієвий
лак); FD&C жовтий №
6 (жовтий
захід FCF
алюмінієвий
лак); FD&C синій № 2
( індигокармін
алюмінієвий
лак)), очищена
вода.

Лікарська
форма.
Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
5 мг –
рожевого
кольору
овальні двоопуклі
таблетки, вкриті
плівковою
оболонкою,
марковані «J»
з одного боку
та «53» з
іншого боку;

таблетки
10 мг –
рожевого
кольору
округлі двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою,
марковані «J»
з одного боку
та «54» з іншого
боку;

таблетки
20 мг –
рожевого
кольору округлі
двоопуклі
таблетки,
вкриті плівковою
оболонкою,
марковані «J»
з одного боку
та «55» з
іншого боку;

таблетки
40 мг –
рожевого
кольору
овальні двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою,
марковані «J»
з одного боку
та «56» з іншого
боку.

Фармакотерапевтична
група. Гіполіпідемічні
засоби. Інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.

Код
АТХ С10А А07.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Розувастатин
є
селективним
конкурентним
інгібітором
ГМГ-КоА-редуктази,
ферменту, що визначає
швидкість реакції
та
перетворює
3-гідрокси-3-метилглутарилкоензим
А у
мевалонат,
попередник
холестерину. Основним
місцем дії
розувастатину
є печінка –
орган-мішень
для
зменшення
рівня холестерину.

Розувастатин
збільшує
кількість
рецепторів
ЛПНЩ на
поверхні
клітин печінки,
посилюючи
захоплення
та
катаболізм ЛПНЩ,
та пригнічує
печінковий
синтез ЛПДНЩ,
таким чином
зменшуючи
загальну
кількість
частинок
ЛПДНЩ та
ЛПНЩ.

Фармакодинамічна
дія

Рофаст
знижує
підвищений
рівень
холестерину
ЛПНЩ,
загального
холестерину
та тригліцеридів
і підвищує
рівні
холестерину
ЛПВЩ. Він
також
зменшує
рівні апоВ,
ХС-неЛПВЩ,
ХС-ЛПДНЩ,
ТГ-ЛПДНЩ та
підвищує
рівень апоА-І
(таблиця 1).
Рофаст також
зменшує
співвідношення
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ, ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І.

Відповідь
на дозу у
пацієнтів із
первинною
гіперхолестеринемією
типу IIa та IІb

(відкоригована
середня
відсоткова
зміна порівняно
з початковим
рівнем)

Таблиця
1

Доза

N

ХС-ЛПНЩ

Загаль-ний
ХС

ХС-ЛПВЩ

ТГ

ХС-неЛПВЩ

апоВ

апоA-I

Плацебо

13

-7

-5

3

-3

-7

-3

0

5

17

-45

-33

13

-35

-44

-38

4

10

17

-52

-36

14

-10

-48

-42

4

20

17

-55

-40

8

-23

-51

-46

5

40

18

-63

-46

10

-28

-60

-54

0

Терапевтичний
ефект
проявляється
протягом 1
тижня після
початку
застосування
препарату, 90 %
максимального
ефекту –
через 2 тижні.
Максимальний
ефект
зазвичай
досягається
через 4 тижні
та триває
надалі.

Клінічна
ефективність
та безпека

Рофаст
ефективний у
лікуванні
дорослих із
гіперхолестеринемією
– із
гіпертригліцеридемією
або без неї –
незалежно
від раси,
статі чи
віку, а також
у пацієнтів
особливих
груп, таких
як хворі на
цукровий
діабет або
пацієнти із
сімейною гіперхолестеринемією.

За
об’єднаними
даними
досліджень
фази ІІІ
розувастатин
ефективно
знижував
рівні холестерину
у більшості
пацієнтів із
гіперхолестеринемією
типу IIa та IIb
(середній
початковий
рівень
ХС-ЛПНЩ приблизно
4,8 ммоль/л) до
цільових
значень,
встановлених
визнаним
керівництвом
Європейського
товариства
атеросклерозу
(EAS; 1998); приблизно
у 80 %
пацієнтів,
які приймали
препарат у
дозі 10 мг,
вдалося
досягти
нормативних
цільових
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (< 3
ммоль/л).

У
великому
дослідженні
435 пацієнтів
із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
приймали
розувастатин
у дозах від 20
до 80 мг за
схемою
посиленого
титрування
дози. Сприятливий
вплив
лікарського
засобу на
показники
ліпідів та
досягнення
цільових
рівнів
відзначали
при
застосуванні
всіх доз.
Після
титрування
до добової
дози 40 мг (12
тижнів лікування)
ХС-ЛПНЩ
знизився на 53 %. У 33 %
пацієнтів
було
досягнуто
нормативних
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (< 3
ммоль/л).

У
відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз
відповідь на
застосування
лікарського
засобу
розувастатин
у дозах 20–40 мг
вивчалася у 42
пацієнтів
(включаючи 8
дітей) із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.
У загальній
популяції
рівень ХС-ЛПНЩ
знизився в
середньому
на 22 %.

У
клінічних
дослідженнях
з участю
обмеженої
кількості
пацієнтів
спостерігався
адитивний
ефект
розувастатину
на зниження
рівня
тригліцеридів
при
застосуванні
у комбінації
з
фенофібратом
та на
підвищення
рівнів
ХС-ЛПВЩ при
застосуванні
у комбінації
з ніацином
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

У
багатоцентровому
подвійному
сліпому плацебо-контрольованому
клінічному
дослідженні
(METEOR) 984 пацієнти
віком 45–70
років із
низьким
ризиком
ішемічної
хвороби
серця (визначеним
як ризик за
Фрамінгемською
шкалою < 10 %
протягом 10
років),
середнім
значенням
ХС-ЛПНЩ 4,0
ммоль/л (154,5
мг/дл), але із
субклінічним
атеросклерозом
(визначеним
за
збільшенням
товщини
комплексу
інтима-медія
сонної артерії
(ТКІМСА)) були
рандомізовані
до двох груп
та приймали
один раз на
добу або 40 мг
розувастатину,
або плацебо
протягом 2 років.
Порівняно із
плацебо
розувастатин
значно
сповільнював
прогресування
максимальної
ТКІМСА у 12
точках
сонної
артерії на -0,0145
мм/рік [95 %
довірчий
інтервал -0,0196, -0,0093; p < 0,0001].
Зміна
порівняно з
початковим
рівнем становила
-0,0014 мм/рік (-0,12 %/рік
(статистично
незначуща)) у
групі розувастатину
порівняно із
прогресуванням
+0,0131 мм/рік (1,12 %/рік (p < 0,0001)) у
групі
плацебо.
Прямої
кореляції
між зменшенням
ТКІМСА та
зниженням
ризику
порушень з
боку
серцево-судинної
системи
продемонстровано
не було. До
дослідження
METEOR були залучені
пацієнти із
низьким
ризиком ішемічної
хвороби
серця, які не
є
представниками
цільової
популяції
застосування
розувастатину
у дозі 40 мг.
Дозу 40 мг слід
призначати
лише пацієнтам
із тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
ризиком
серцево-судинних
розладів
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

В
інтервенційному
дослідженні
розувастатину
з метою
обгрунтування
застосування
статинів як
засобу
первинної
профілактики
(JUPITER) вплив
розувастатину
на частоту значних
атеросклеротичних
серцево-судинних
захворювань
оцінювали у 17 802
чоловіків (≥ 50 років)
та жінок (≥ 60 років).

Учасники
дослідження
були
випадковим
чином розподілені
до груп
плацебо (n = 8901) або
розувастатину
в дозі 20 мг
один раз на добу
(n = 8901) і за
ними
спостерігали
в середньому
протягом 2
років.

Концентрації
холестерину-ЛПНЩ
зменшилися
на 45 % (p < 0,001) у
групі
розувастатину
порівняно з
групою
плацебо.

У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи
пацієнтів
високого
ризику з
початковим
значенням > 20 % за
Фрамінгемською
шкалою (1558
учасників)
спостерігалося
значне
зниження
частоти комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала летальний
наслідок від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,028),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо. Абсолютне
зниження
ризику подій
становило 8,8 випадку
на 1000
пацієнто-років.
Показник
загальної
летальності
лишався
незміненим у
цій групі
високого
ризику (р=0,193). У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи
високого
ризику (9302
учасники
загалом) із
початковим
значенням ≥ 5 % за
шкалою SCORE
(екстрапольовано
з метою включення
даних
учасників
віком понад 65
років) спостерігалося
значуще
зниження
частоти комбінованої
кінцевої точки,
що
охоплювала
летальний
наслідок від серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,0003),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зниження
абсолютного
ризику,
вираженого
за частотою
подій,
становило 5,1
випадку на 1000
пацієнто-років.
Показник загальної
летальності
у цій
підгрупі високого
ризику
лишався
незміненим
(р=0,076).

У
дослідженні
JUPITER 6,6 %
учасників
групи
прийому
розувастатину
та 6,2 %
учасників
групи
плацебо
припинили
застосування
досліджуваного
лікарського
засобу через
небажані
явища.
Найчастішими
небажаними
явищами, що
призводили
до припинення
лікування,
були міалгія
(0,3 % у
групі
розувастатину,
0,2 % −
плацебо),
абдомінальний
біль (0,03 % у
групі
розувастатину,
0,02 % −
плацебо) та
висип (0,02 % у
групі
розувастатину,
0,03 % −
плацебо).
Найчастішими
небажаними
явищами, що
спостерігалися
у групі
розувастатину
із частотою,
більшою або
рівною
відзначеній
у групі
плацебо, були
інфекції
сечових
шляхів (8,7 % у
групі
розувастатину,
8,6 % −
плацебо),
назофарингіт
(7,6 % у
групі розувастатину,
7,2 % −
плацебо),
біль у спині (7,6 % у
групі
розувастатину,
6,9 % −
плацебо) та
міалгія (7,6 % у
групі
розувастатину,
6,6 % −
плацебо).

Діти

У
подвійному
сліпому
рандомізованому
багатоцентровому
плацебо-контрольованому
12‑тижневому
дослідженні
(n=176, 97 учасників
чоловічої та
79 − жіночої
статі) із
подальшим
40-тижневим
періодом (n=173, 96
учасників
чоловічої та
77 − жіночої
статі) відкритого
титрування
дози
розувастатину
пацієнти
віком 10–17
років (II–IV
стадії
розвитку за Таннером,
дівчата, у
яких
менструації
почалися
щонайменше 1
рік тому) із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
протягом 12
тижнів
отримували
розувастатин
у дозі 5, 10 або 20
мг/добу або плацебо,
після чого
всі учасники
щодня приймали
розувастатин
протягом 40
тижнів. На початку
дослідження
приблизно 30 %
пацієнтів
були віком 10–13
років та
приблизно 17 %, 18 %, 40 % та 25 % із них
знаходилися
на ІІ, ІІІ, IV та V
стадії розвитку
за Таннером
відповідно.

Рівень
ХС-ЛПНЩ
зменшився на
38,3 %, 44,6 % та 50,0 %
відповідно у
групах
прийому
розувастатину
в дозі 5, 10 та 20 мг порівняно
із 0,7 % у
групі
плацебо.

Наприкінці
40-тижневого
періоду
відкритого
титрування
дози для
досягнення
цільового
рівня
(максимальна
доза
становила 20
мг один раз
на добу) у 70 з 173
пацієнтів (40,5 %)
вдалося
досягти
цільового
рівня ХС-ЛПНЩ
менше 2,8
ммоль/л.

Після 52
тижнів
досліджуваного
лікування не
було
виявлено
жодного
впливу на
ріст, масу,
ІМТ або
статеве
дозрівання
(див. розділ «Особливості
застосування»).
Це дослідження
(n=176) не
прийнятне для
порівняння
рідких
небажаних
явищ.

Розувастатин
також
вивчали у
дворічному відкритому
дослідженні
з цільовою
титрацією
дози у 198 дітей
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
у віці від 6 до
17 років (88
учасників
чоловічої
статі та 110 –
жіночої
статі, стадія
розвитку за
Таннером < II‑V).
Початкова
доза для всіх
пацієнтів
становила
5 мг
розувастатину
один раз на
добу. Пацієнтам
віком від 6 до
9 років (n = 64)
дозу титрували
до
максимальної
дози 10 мг
один раз на
добу, а
пацієнтам
віком від 10 до 17 років
(n = 134) – до
максимальної
дози 20 мг один
раз на добу. Після
24 місяців
лікування
розувастатином
середнє
зниження від
початкового
значення
ХС-ЛПНЩ,
визначене за
методом
найменших
квадратів,
становило -43 %
(початковий
рівень:
236 мг/дл,
місяць 24:
133 мг/дл). Для
кожної
вікової
групи
середнє зниження
від
початкового
значення
ХС-ЛПНЩ, визначене
за методом
найменших
квадратів,
становило -43 %
(початковий
рівень:
234 мг/дл,
місяць 24:
124 мг/дл), -45 %
(початковий
рівень:
234 мг/дл,
місяць 24: 124 мг/дл)
та -35 %
(початковий
рівень:
241 мг/дл,
місяць 24:
153 мг/дл) у
вікових
групах від 6
до < 10,
від 10 до < 14 і від 14
до < 18
років
відповідно. Результатом застосування
розувастатину
у дозах 5 мг, 10 мг
і 20 мг також
були
статистично
значущі середні
зміни
порівняно з
початковими
показниками
таких
вторинних
змінних
величин
ліпідів і
ліпопротеїнів:
ХС-ЛПВЩ,
загальний ХС,
ХС-неЛПВЩ,
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загальний
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ТГ/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ,
апоВ, апоВ/апоА-1.
Кожна з цих
змін
демонструвала
поліпшення
ліпідних
реакцій і
зберігалася
протягом
2 років.

Після
24 місяців
лікування
жодного
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве
дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ «Особливості
застосування»).

У
рандомізованому
подвійному
сліпому плацебо-контрольованому
багатоцентровому
перехресному
дослідженні
вивчали
розувастатин
у дозі 20 мг
один раз на
добу
порівняно з
плацебо з
участю
14 дітей та
підлітків
(віком від 6 до 17 років)
із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.
Дослідження
включало активну
4-тижневу
підготовчу
фазу з
дотриманням
дієти, під
час якої
пацієнтів
лікували
розувастатином
у дозі 10 мг,
перехресну
фазу, що складалася
з 6-тижневого
періоду
лікування розувастатином
у дозі 20 мг із
попереднім або
подальшим
6-тижневим
лікуванням
плацебо, та
12-тижневу
підтримуючу
фазу,
протягом якої
всі пацієнти
отримували
20 мг
розувастатину.
Пацієнти, які
перебували
на терапії езетимібом
або аферезом,
продовжували
отримувати
це лікування
протягом
усього дослідження.

Статистично
значуще (p = 0,005)
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(22,3 %; 85,4 мг/дл, або
2,2 ммоль/л) спостерігали
через
6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг
порівняно з
плацебо. Спостерігалося
статистично
значуще зниження
загального
ХС (20,1 %,
р=0,003), ХС-неЛПВЩ (22,9 %, р=0,003) і
апоВ (17,1 %, р=0,024).
Також
спостерігалося
зниження
рівнів ТГ,
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ, ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І
після
6 тижнів лікування
розувастатином
у дозі 20 мг
порівняно з
плацебо.
Зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
через
6 тижнів
лікування розувастатином
у дозі 20 мг з
наступними
6 тижнями
лікування
плацебо
зберігалося
протягом
12 тижнів
безперервної
терапії. В
одного
пацієнта
спостерігалося
подальше зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(8,0 %),
загального
ХС (6,7 %) і ХС-неЛПВЩ
(7,4 %) після
6 тижнів лікування
з
титруванням
дози до 40 мг.

Під час
продовження
відкритого
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг у 9
із цих пацієнтів
до 90 тижнів
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
зберігалося
в межах від -12,1 %
до -21,3 %. У відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз у
7 оцінюваних
дітей і
підлітків (у
віці від 8 до
17 років) із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
(див. вище)
відсоток
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(21,0 %),
загального
ХС (19,2 %) та ХС-неЛПВЩ
(21,0 %) від
початкового
рівня після
6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг
відповідав
тому, що спостерігалося
у
вищезгаданому
дослідженні
у дітей та
підлітків із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.

Європейське
агентство з
лікарських
засобів
відмовилося
від
зобов’язання
надавати
результати
досліджень
розувастатину
у всіх
підгрупах
дітей із гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією,
первинною
комбінованою
(змішаною) дисліпідемією
та для
профілактики
порушень з
боку
серцево-судинної
системи (див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози» для
отримання
інформації
щодо
застосування
дітям).

Фармакокінетика.

Всмоктування

Максимальна
концентрація
розувастатину
у плазмі
крові
досягається
приблизно
через 5 годин
після
перорального
прийому.
Абсолютна
біодоступність
становить
приблизно 20 %.

Розподіл

Розувастатин
значним
чином
захоплюється
печінкою, яка
є основним
місцем
синтезу
холестерину
та кліренсу
ХС-ЛПНЩ.
Об’єм
розподілу
розувастатину
становить
приблизно 134 л.
Приблизно 90 %
розувастатину
зв’язується
з білками плазми
крові,
переважно з
альбуміном.

Метаболізм

Розувастатин
піддається
обмеженому
метаболізму
(приблизно 10 %).
На основі
дослідження
метаболізму in vitro із
використанням
гепатоцитів
людини встановлено,
що
розувастатин
є слабким
субстратом
для цитохром
Р450
опосередкованого
метаболізму.
Головними
виявленими
метаболітами
розувастатину
є N-дисметил
та лактонові
метаболіти.
N-дисметил приблизно
на 50 % менш
активний за
розувастатин,
лактонові метаболіти
є клінічно
неактивними.
На розувастатин
припадає
більше 90 %
активності
циркулюючого
інгібітора
ГМГ-КоА-редуктази.

Виведення

Приблизно
90 %
дози
розувастатину
виводиться у
незміненому
стані з калом
(разом
адсорбована
та неадсорбована
діюча
речовина),
решта виводиться
із сечею.
Приблизно 5 %
виводиться
із сечею у
незміненій
формі. Період
напіввиведення
з плазми
крові
становить
приблизно 19
годин і не збільшується
при
підвищенні
дози. Середнє
геометричне
значення
кліренсу
препарату із
плазми крові
становить
приблизно 50
л/годину
(коефіцієнт
варіації – 21,7 %). Як і
щодо інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
печінкове
захоплення
розувастатину
відбувається
з участю
мембранного
транспортера
OATP-C, який
відіграє
важливу роль
у печінковій елімінації
розувастатину.

Лінійність

Системна
експозиція
розувастатину
збільшується
пропорційно
до дози. Не
змінюються
фармакокінетичні
параметри
після
багаторазових
добових доз.

Особливі
групи
пацієнтів

Вік та
стать

Не
спостерігалося
значущого
впливу віку або
статі на
фармакокінетику
розувастатину
у дорослих.
Фармакокінетика
розувастатину
у дітей та
підлітків із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
була
подібною до
фармакокінетики
у дорослих
добровольців.

Раса

Виявлено,
що у
пацієнтів
монголоїдної
раси
(японців,
китайців,
філіппінців,
в’єтнамців
та корейців)
медіанні (AUC) та Cmax
приблизно
вдвічі вищі,
ніж у
європейців; у
індійців
медіанні
значення AUC та Cmax
підвищені
приблизно в 1,3
раза. Аналіз
популяційної
фармакокінетики
не виявив
клінічно
значущої
різниці між
пацієнтами
європеоїдної
та
негроїдної
рас.

Порушення
функції
нирок

У
пацієнтів із
різним
ступенем
порушення функції
нирок змін
плазмових
концентрацій
розувастатину
або
N-десметил-метаболіту
(в осіб зі
слабкою або
помірною
недостатністю)
виявлено не
було. У
пацієнтів із
тяжкими порушеннями
функції
нирок
(кліренс
креатиніну <30
мл/хв)
плазмові
концентрації
розувастатину
та рівні
N-десметил-метаболіту
були в 3 та 9 разів
вищими
відповідно
порівняно зі
здоровими
добровольцями.
Рівноважні
плазмові
концентрації
розувастатину
у пацієнтів,
які
перебувають
на гемодіалізі,
були
приблизно на
50 %
вищими, ніж у
здорових
добровольців.

Порушення
функції
печінки

При
дослідженні
пацієнтів із
різним ступенем
порушення
функції
печінки
ознак підвищеної
експозиції
розувастатину
не було
виявлено у
пацієнтів,
стан яких
оцінювався у
7 або менше
балів за
шкалою
Чайлда-П’ю. Однак
у двох пацієнтів,
які набрали 8
та 9 балів за
шкалою Чайлда-П’ю,
системна
експозиція
була
щонайменше
вдвічі вища,
ніж у
пацієнтів із
меншими балами.
Досвід
застосування
розувастатину
пацієнтам,
стан яких
оцінюється у
більше ніж 9 балів
за шкалою
Чайлда-П’ю,
відсутній.

Генетичний
поліморфізм

Розподіл
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
в тому числі
розувастатину,
відбувається
з участю
транспортних
білків
ОАТР1В1 та BCRP. У
пацієнтів із
генетичним
поліморфізмом
SLCO1B1 (OATP1B1) та/або ABCG2 (BCRP)
існує ризик
підвищеної
експозиції
розувастатину.
При окремих
формах
поліморфізму
SLCO1B1 с.521СС та ABCG2 с.421АА
AUC
розувастатину
підвищена
порівняно з
генотипами SLCO1B1
с.521ТТ або ABCG2
с.421СС.
Спеціальне
генотипування
у клінічній
практиці не
передбачене,
але
пацієнтам із
таким
поліморфізмом
рекомендується
застосовувати
меншу добову
дозу
розувастатину.

Діти

Два
дослідження
фармакокінетики
розувастатину
(у вигляді
таблеток) у
дітей із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
віком від 10 до 17
років або від
6 до 17 років
(загалом 214
пацієнтів)
показали, що
експозиція
препарату в
дітей нижча
або подібна
до експозиції
у дорослих
пацієнтів.
Експозиція
розувастатину
була
передбачуваною
відповідно
до дози та
тривалості
прийому протягом
більш ніж 2
роки
спостережень. Доклінічні
дані щодо
безпеки

Доклінічні
дані не
виявили
особливої
небезпеки
для людини на
основі
звичайних
досліджень
фармакології
безпеки,
генотоксичності
та
потенціалу
канцерогенності.
Специфічні
тести впливу
на hERG не
оцінювались. Побічні
реакції, які
не спостерігалися
в клінічних
дослідженнях,
але спостерігалися
у тварин при
експозиції,
подібної до
рівнів
клінічної
експозиції,
були такими:
у
дослідженнях
токсичності
повторних
доз
гістопатологічні
зміни
печінки, імовірно,
пов’язані
з
фармакологічною
дією
розувастатину,
спостерігалися
у мишей,
щурів. Меншою
мірою
спостерігався
вплив на
жовчний міхур
у собак, але
не у мавп.
Крім того,
гонадотоксичність
спостерігалася
у мавп та
собак при
застосуванні
вищих доз. Репродуктивна
токсичність
була очевидною
у щурів; мала
маса та
виживаність
потомства
спостерігалися
при
застосуванні
токсичних
для матері доз,
коли
системна
експозиція у
кілька разів
перевищувала
експозицію
при застосуванні
терапевтичних
доз.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
гіперхолестеринемії

Дорослим,
підліткам та
дітям віком
від 6 років із
первинною
гіперхолестеринемією
(типу ІІа, в
тому числі із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією)
або змішаною
дисліпідемією
(типу IІb) як
доповнення
до дієти, коли
дотримання
дієти та
використання
інших немедикаментозних
засобів
(наприклад,
фізичних
вправ,
зниження
маси тіла) є
недостатнім.

Дорослим,
підліткам та
дітям віком
від 6 років при
гомозиготній
сімейній
гіперхолестеринемії
як
доповнення
до дієти та
інших ліпідознижувальних
засобів
лікування
(наприклад,
аферезу ЛПНЩ)
або у
випадках,
коли таке
лікування є
недоречним.

Профілактика
серцево-судинних
порушень

Запобігання
значним
серцево-судинним
порушенням у
пацієнтів,
яким, за
оцінками, загрожує
високий
ризик
першого
випадку серцево-судинного
порушення
(див. розділ
«Фармакодинаміка»),
як доповнення
до корекції
інших
факторів
ризику.

Протипоказання.

Рофаст
протипоказаний:

– пацієнтам
із
підвищеною
чутливістю
до розувастатину
або до
будь-якої з
допоміжних
речовин
препарату;

– пацієнтам
з активним
захворюванням
печінки, в
тому числі
стійкими
підвищеннями
сироваткових
трансаміназ
невідомої
етіології та
будь-якими
підвищеннями
трансаміназ
у сироватці
крові, що
втричі
перевищують
верхню межу
норми (ВМН);

– пацієнтам
із тяжкими
порушеннями
функції
нирок (кліренс
креатиніну < 30 мл/хв);

– пацієнтам
із міопатією;

– пацієнтам,
які
одночасно
отримували
комбінацію
софосбувір/велпатасвір/воксилапревір
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»);

– пацієнтам,
які одночасно
отримують циклоспорин;

– у період
вагітності
або
годування
груддю, а
також жінкам
репродуктивного
віку, які не
застосовують
належні
засоби
контрацепції.

Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.

До факторів
такого
ризику
належать:

– помірне
порушення
функції
нирок
(кліренс
креатиніну < 60 мл/хв);

–
гіпотиреоз;

– наявність
в особистому
або
родинному анамнезі
спадкових м’язових
захворювань;

– наявність
в анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-
редуктази або
фібратів;

–
зловживання
алкоголем;

– ситуації,
що можуть
призвести до
підвищення
концентрації
препарату у
плазмі крові;

–
належність
до
монголоїдної
раси;

– супутнє
застосування
фібратів.

(Див. розділи
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій» та
«Фармакокінетика»).

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
супутніх
препаратів
на
розувастатин

Інгібітори
транспортних
білків

Розувастатин
є субстратом
для деяких
транспортних
білків, у
тому числі
печінкового
транспортера
захоплення
ОАТР1В1 та
ефлюксного
транспортера
BCRP. Одночасне
застосування
препарату
Рофаст із
лікарськими
засобами, що
пригнічують
ці
транспортні
білки, може
призводити
до
підвищення
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові та
збільшення
ризику
міопатії
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
таблицю 2).

Циклоспорин

При
одночасному
лікуванні
розувастатином
та циклоспорином
значення AUC
розувастатину
були в середньому
в 7 разів вищі,
ніж у
здорових
добровольців
(див.
таблицю 2).
Рофаст
протипоказаний
пацієнтам,
які одночасно
отримують
циклоспорин (див.
розділ
«Протипоказання»).

Супутнє
застосування
не впливало
на концентрацію
циклоспорину
у плазмі
крові. Інгібітори протеази

Хоча точний
механізм
взаємодії
невідомий,
одночасне
застосування
інгібіторів
протеази
може значно
збільшувати
AUC розувастатину
(див.
таблицю 2). Наприклад,
у
дослідженні
фармакокінетики
одночасне застосування
10 мг
розувастатину
та комбінованого
лікарського
засобу, що
містив два інгібітори
протеази (300 мг
атазанавіру/100
мг ритонавіру),
у здорових
добровольців
супроводжувалося
підвищенням
AUC та Cmax
розувастатину
приблизно в 3
та 7 разів
відповідно.
Одночасне
застосування
розувастатину
та деяких
комбінацій
інгібіторів
протеази
можливе
після
ретельного
обміркування
корекції
дози
розувастатину,
виходячи з очікуваного
зростання AUC
розувастатину
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози», «Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»,
таблицю 2).

Гемфіброзил
та інші
ліпідознижувальні
засоби

Одночасне
застосування
розувастатину
та
гемфіброзилу
призводило
до зростання
AUC та Cmax
розувастатину
в 2 рази (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

За даними
досліджень
взаємодії
фармакокінетичних
взаємодій з
фенофібратом
не очікується,
проте може
відбуватися
фармакодинамічна
взаємодія.
Гемфіброзил,
фенофібрат,
інші фібрати
та
ліпідознижувальні
дози (≥ 1 г на
добу) ніацину
(нікотинової
кислоти)
підвищують ризик
виникнення
міопатії при
одночасному
застосуванні
з
інгібіторами
ГМГ-CoA, імовірно,
тому, що вони
можуть
спричиняти
міопатію при
застосуванні
у якості
монотерапії.
Доза 40 мг
протипоказана
при
одночасному застосуванні
фібрату (див.
розділи
«Протипоказання»
та «Особливості
застосування»).
Ці
пацієнти
також
повинні розпочинати
лікування з
дози 5 мг. Езетиміб

Одночасне
застосування
розувастатину
в дозі 10 мг та
езетимібу 10
мг пацієнтам
із гіперхолестеринемією
призводило
до зростання
AUC
розувастатину
в 1,2 раза (див.
таблицю 2). Не
можна
виключати
фармакодинамічну
взаємодію
між
розувастатином
та
езетимібом, що
може
спричинити
побічні
ефекти
(див. розділ
«Особливості
застосування»). Антацидні препарати

Одночасне застосування
препарату
Рофаст із
суспензіями антацидів,
що містять
гідроксид
алюмінію або
магнію,
знижувало
концентрацію
розувастатину
у плазмі
крові
приблизно на
50 %.
Цей ефект був
пом’якшений,
коли антацид
був
застосований
через 2
години після
розувастатину.
Клінічну
значущість
цієї
взаємодії не
вивчали.

Еритроміцин

Одночасне
застосування
препарату
Рофаст та
еритроміцину
знижувало AUC
розувастатину
на 20 %, а Cmax
– на 30 %.
Ця взаємодія
може бути
спричинена
посиленою
перистальтикою
кишечнику
внаслідок дії
еритроміцину.

Ферменти
цитохрому Р450

Результати
досліджень in vitro та in vivo
показують, що
розувастатин
не є ні
інгібітором,
ні
індуктором
ізоферментів
цитохрому Р450.
Крім того,
розувастатин
є слабким субстратом
для цих
ізоферментів.
Отже, лікарські
взаємодії
внаслідок
метаболізму,
опосередкованого
цитохромом
Р450, не
очікуються. Ніяких
клінічно
значущих
взаємодій
між розувастатином
та
флуконазолом
(інгібітором
CYP2C9 та CYP3A4) або
кетоконазолом
(інгібітором
CYP2A6 та CYP3A4) не
спостерігалось.

Взаємодії,
що вимагають
корекції
дози розувастатину
(див. Таблицю 2)

При
необхідності
застосування
розувастатину
з іншими
лікарськими
засобами,
здатними
підвищувати
AUC
розувастатину,
дозу розувастатину
потрібно
скоригувати.
Якщо очікується,
що AUC
препарату зросте
приблизно в 2
або більше
разів, застосування
розувастатину
слід
починати з
дози 5 мг 1 раз
на добу.
Максимальну
добову дозу розувастатину
слід
скоригувати
таким чином,
щоб
очікувана AUC
розувастатину
не перевищувала
AUC, що
відзначається
при прийомі дози
40 мг на добу
без
застосування
лікарських
засобів, що
взаємодіють
із
препаратом; наприклад,
при
застосуванні
з
гемфіброзилом
доза
розувастатину
становитиме
20 мг (збільшення
AUC в 1,9 раза), при
застосуванні
з комбінацією
ритонавір/атазанавір
– 10 мг (збільшення
AUC в 3,1 раза). Якщо лікарський
засіб
збільшує AUC
розувастатину
менш ніж у 2
рази,
початкову
дозу
зменшувати
не потрібно,
але слід
дотримуватися
обережності
при
збільшенні
дози
лікарського
засобу
Рофаст до
понад 20 мг.

Вплив
супутніх
лікарських
засобів на AUC
розувастатину

(в
порядку
зменшення
величини) за
опублікованими
даними
клінічних
досліджень

Таблиця
2

Збільшення
AUC
розувастатину
в 2 рази або
більше

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Софосбувір/велпатасвір/воксилапревір
(400 мг-100 мг-100 мг) +
воксилапревір
(100 мг) один раз
на добу
протягом

15
днів

10 мг,

одноразова
доза

↑ 7,4
раза

Циклоспорин
від 75 мг 2 рази
на добу до 200 мг
2 рази на добу, 6
місяців

10 мг 1
раз на добу, 10
днів

↑ 7,1
раза

Даролутамід
600 мг двічі на
добу,

5
днів

5 мг,

одноразова
доза

↑ 5,2 раза

Регорафеніб
160 мг 1 раз на
добу,

14
днів

5 мг,

одноразова
доза

↑ 3,8
раза

Велпатасвір
100 мг 1 раз на
добу

10 мг,

одноразова
доза

↑ 2,7 раза

Атазанавір
300
мг/ритонавір
100 мг

1 раз
на добу, 8 днів

10 мг,

одноразова
доза

↑ 3,1
раза

Омбітасвір
25
мг/парітапревір
150
мг/ритонавір
100 мг 1 раз на
добу/дасабувір
2 рази на добу,
14 днів

5 мг,

одноразова
доза

↑ 2,6
раза

Гразопревір
200 мг/елбасвір
50 мг 1 раз на
добу, 11 днів

10 мг,

одноразова
доза

↑ 2,3
раза

Глекапревір
400
мг/пібрентасвір
120 мг 1 раз на
добу, 7 днів

5 мг,

одноразова
доза

↑ 2,2
раза

Лопінавір
400
мг/ритонавір
100 мг

2
рази на добу, 17
днів

20 мг 1
раз на добу, 7
днів

↑ 2,1
раза

Клопідогрел
300 мг, а потім 75
мг протягом 24
годин

20 мг 1 раз
на добу

↑ 2 раза

Гемфіброзил
600 мг 2 рази на
добу,

7
днів

80 мг, одноразова
доза

↑ 1,9
раза

Збільшення
AUC
розувастатину
менш ніж у 2
рази

Елтромбопак
75 мг 1 раз на
добу, 5 днів

10 мг,

одноразова
доза

↑ 1,6
раза

Дарунавір
600
мг/ритонавір
100 мг

2
рази на добу, 7
днів

10 мг 1
раз на добу, 7
днів

↑ 1,5
раза

Типранавір
500
мг/ритонавір
200 мг

2
рази на добу, 11
днів

10 мг,

одноразова
доза

↑ 1,4
раза

Дронедарон
400 мг 2 рази на
добу

невідомо

↑ 1,4
раза

Ітраконазол
200 мг 1 раз на
добу, 5 днів

10 мг,

одноразова
доза

↑ 1,4
раза **

Езетиміб
10 мг 1 раз на
добу, 14 днів

10 мг 1
раз на добу, 14
днів

↑ 1,2
раза **

Зниження
AUC
розувастатину

Еритроміцин
500 мг 4 рази на
добу,

7 днів

80 мг,

одноразова
доза

↓ 20 %

Байкалін
50 мг 3 рази на
добу, 14 днів

20 мг,

одноразова
доза

↓ 47 %

* Дані,
представлені
як зміна в х
разів, являють
собою
співвідношення
між
застосуванням
розувастатину
у
комбінації
та окремо. Дані,
представлені
у вигляді %
зміни,
являють
собою %
різницю
відносно показників
при
застосуванні
розувастатину
окремо.

Збільшення
позначено
значком ↑,
зменшення –
↓.

** Було
проведено
кілька
досліджень
взаємодії
при різних
дозах
розувастатину,
в таблиці
подано
найбільш
значуще співвідношення.

Лікарські
засоби/комбінації,
які не мали клінічно
значущого
впливу на
співвідношення
AUC
розувастатину
при
одночасному
застосуванні:
алеглітазар
0,3 мг 7 днів;
фенофібрат 67 мг
7 днів 3 рази
на добу;
флуконазол 200
мг 11 днів 1 раз
на добу;
фозампренавір
700 мг/ритонавір
100 мг 8 днів 2
рази на добу;
кетоконазол
200 мг 7 днів 2
рази на добу;
рифампін 450 мг 7
днів 1 раз на
добу;
силімарин 140
мг 5 днів 3 рази
на добу. Вплив розувастатину
на супутні
лікарські
засоби

Антагоністи
вітаміну К

Як і щодо
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
на початку
застосування
препарату
Рофаст або
при
підвищенні
його дози у
пацієнтів,
які
одночасно
застосовують
антагоністи
вітаміну К
(наприклад,
варфарин або
інший кумариновий
антикоагулянт),
можливе підвищення
Міжнародного
нормалізованого
співвідношення
(МНС).
Припинення
прийому або
зниження дозування
розувастатину
може
призвести до
зниження МНС.
У таких
ситуаціях
бажаний відповідний
моніторинг
МНС.

Пероральні
контрацептиви/гормонозамісна
терапія (ГЗТ)

Одночасне застосування
препарату
Рофаст та
пероральних
контрацептивів
призводило
до підвищення
AUC етинілестрадіолу
та
норгестрелу
на 26 %
та 34 %
відповідно.
Ці підвищені
рівні у
плазмі крові
слід
враховувати
під час
вибору доз пероральної
контрацепції.
Немає фармакокінетичних
даних щодо
пацієнтів,
які приймають
одночасно
розувастатин
та ГЗТ, тому
подібний
ефект не
можна
виключити.
Однак
комбінацію
широко
застосовували
в жінок у
клінічних
випробуваннях
і добре
переносилася.

Інші
лікарські
засоби

Дигоксин. За
даними спеціальних
досліджень
клінічно
значущої
взаємодії з
дигоксином
не
спостерігалося.

Фузидова
кислота.
Дослідження
взаємодії з
розувастатином
та фузидовою
кислотою не
проводили.
Ризик виникнення
міопатії,
включаючи
рабдоміоліз,
може бути
підвищений
при одночасному
застосуванні
системної
фузидової
кислоти зі
статинами.
Механізм
цієї взаємодії
(фармакодинамічний,
фармакокінетичний
або обидва)
дотепер
невідомий.
Повідомляли
про
рабдоміоліз
(включаючи
деякі летальні
випадки) у
пацієнтів,
які
отримували
цю комбінацію.

Якщо
необхідне
лікування
системною
фузидовою
кислотою,
лікування
розувастатином
слід
припинити
протягом
усього
терміну лікування
фузидовою
кислотою.

Діти

Дослідження
взаємодії
проводили
лише у дорослих.
Ступінь
взаємодії у
дітей невідомий.

Особливості
застосування.

Вплив
на нирки

Протеїнурія,
виявлена у
результаті
аналізу за
тест-смужками
та переважно
канальцевого
походження,
спостерігалася
у пацієнтів,
які
лікувалися
вищими
дозами
Рофасту, зокрема
40 мг,
і у більшості
випадків
була
тимчасовою або
переривчастою.
Протеїнурія
не була
передвісником
гострої або
прогресуючої
хвороби нирок
(див. розділ
«Побічні
реакції»). Частота
серйозних
явищ з боку
нирок у постмаркетингових
дослідженнях
вища при застосуванні
дози 40 мг. У
пацієнтів,
які
приймають
препарат у
дозі 40 мг, у
процесі
спостереження
слід регулярно
перевіряти
функцію
нирок.

Вплив
на скелетну
мускулатуру

Порушення з
боку
скелетної
мускулатури,
наприклад
міалгія,
міопатія та
зрідка рабдоміоліз,
спостерігалися
у пацієнтів,
які приймали
Рофаст у
будь-яких
дозах,
особливо в
дозі більше 20
мг. Поодинокі
випадки
рабдоміолізу
спостерігалися
при
застосуванні
езетимібу у
комбінації з
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази.
Не
можна
виключати
можливість
фармакодинамічної
взаємодії (див.
розділ «Взаємодія
з іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»),
тому таку
комбінацію
слід
застосовувати
з
обережністю.
Як і для
інших
інгібіторів ГМГ-КоА-редуктази,
частота
розвитку
рабдоміолізу,
пов’язаного
із
застосуванням
розувастатину,
у постмаркетинговий
період вища
при прийомі
дози 40 мг.

Рівень креатинкінази

Рівень
креатинкінази
(КК) не слід
вимірювати
після
значних
фізичних
навантажень
або при
наявності
можливих
альтернативних
причин
підвищення
КК, що можуть
ускладнювати
інтерпретацію
результатів.
Якщо початкові
рівні КК
значно
підвищені (>5
разів вище
ВМН), протягом
5–7 днів
необхідно
зробити
повторний
аналіз, щоб
підтвердити
результати. Якщо результати
повторного
аналізу
підтверджують,
що початкове
значення КК
більш ніж у 5
разів
перевищує
ВНМ,
застосування
лікарського
засобу
розпочинати
не слід.

Перед
початком
лікування

Рофаст, як і
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
слід з
обережністю
призначати
пацієнтам зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.
До факторів
такого
ризику
належать:

–
порушення
функції
нирок;

–
гіпотиреоз;

–
наявність в
особистому
або
родинному анамнезі
спадкових
захворювань
м’язів;

–
наявність в
анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-
редуктази
або фібратів;

–
зловживання
алкоголем;

– вік > 70
років;

– ситуації,
що можуть призвести
до
підвищення
рівня
препарату у
плазмі крові (див.
розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та
«Фармакокінетика»);

–
супутнє
застосування
фібратів.

У таких
пацієнтів
пов’язаний
із лікуванням
ризик
потрібно
оцінювати,
порівнюючи з
очікуваною
користю,
також
рекомендується
клінічний
моніторинг.
Якщо початкові
рівні КК
значно
підвищені (> 5
разів вище
ВМН),
лікування
розпочинати
не слід.

У період
лікування

Пацієнтів
слід
попросити
негайно
повідомляти
про м’язовий
біль,
слабкість або
судоми
невідомої
етіології,
особливо якщо
вони
супроводжуються
нездужанням
або гарячкою.
У таких
пацієнтів
потрібно
вимірювати
рівень КК.
Застосування
препарату
слід припинити,
якщо рівень
КК значно
підвищений (> 5 х
разів вище
ВМН) або якщо
симптоми з
боку м’язів
тяжкі та
спричиняють
щоденний
дискомфорт
(навіть якщо
рівень КК ≤ 5 х ВМН).
У разі
зникнення
симптомів та
повернення
рівня КК до
норми можна
поновити терапію
препаратом
Рофаст або
альтернативним
інгібітором
ГМГ-КоА-редуктази
у найменшій
дозі та під
ретельним
наглядом.
Регулярно
перевіряти
рівень КК у
асимптоматичних
пацієнтів
немає
потреби. Дуже
рідко
повідомляли про
випадки
імуноопосередкованої
некротизуючої
міопатії
(ІОНМ) під час
або після терапії
статинами, в
тому числі
розувастатином.
Клінічними
проявами
ІОНМ є
слабкість
проксимальних
м’язів та
підвищення
рівня КК у
сироватці
крові, що
зберігається
навіть після
припинення
застосування
статинів.

Немає
доказів
підвищеного
впливу на
скелетну
мускулатуру
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які приймали
Рофаст та
супутні
препарати.
Однак підвищення
частоти
міозиту та
міопатії відзначалося
у пацієнтів,
які приймали
інші інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази
разом із похідними
фіброєвої
кислоти, в
тому числі
гемфіброзилом,
циклоспорином,
нікотиновою
кислотою, азольними
протигрибковими
препаратами, інгібіторами
протеази та
макролідними
антибіотиками.
Гемфіброзил
підвищує
ризик
міопатії при
супутньому
застосуванні
з деякими
інгібіторами
ГМГ-КоА. Тому
застосовувати
препарат
Рофаст у
комбінації з
гемфіброзилом
не рекомендується.
Користь
подальшої
зміни рівня
ліпідів при
застосуванні
препарату Рофаст
у комбінації
з фібратами
або ніацином
потрібно
ретельно
зважувати
порівняно з
потенційними
ризиками,
пов’язаними
із
застосуванням
таких
комбінацій.
Доза 40 мг
протипоказана
при
супутньому
застосуванні
фібратів
(див. розділи
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види взаємодій»
та «Побічні
реакції»).

Не
рекомендовано
застосовувати
Рофаст у комбінації
з системними
лікарськими
засобами
фузидової
кислоти або
протягом 7
днів після
припинення
лікування
фузидовою
кислотою. У пацієнтів,
яким
застосування
системної фузидової
кислоти
вважається
необхідним, лікування
статином
слід
припинити
протягом
усього
періоду
лікування
фузидовою
кислотою (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»). У пацієнтів,
які приймали
таку
комбінацію, були
зафіксовані
випадки
рабдоміолізу
(включаючи
летальні).

Пацієнтам
слід
рекомендувати
негайно звернутися
до лікаря, якщо
вони
відчувають
будь-які
симптоми
м’язової
слабкості,
болю або
хворобливої
чутливості.
Терапія
статином
може бути
повторно
поновлена
через 7 днів
після
останньої дози
фузидової
кислоти. У
виняткових
випадках,
коли
потрібне
тривале
застосування
фузидової
кислоти,
наприклад
для
лікування
тяжких інфекцій,
необхідність
спільного
застосування
розувастатину
та фузидової
кислоти слід
розглядати
лише у
кожному
конкретному
випадку та
під
ретельним
медичним наглядом.
Рофаст не
слід
застосовувати
пацієнтам із
гострими,
серйозними
станами, що
свідчать про
міопатію або
можливість
розвитку
ниркової недостатності
внаслідок
рабдоміолізу
(сепсис,
гіпотензія,
значне
хірургічне
втручання,
травма, тяжкі
метаболічні,
ендокринні
та
електролітичні
розлади або
неконтрольовані
судоми).

У
поодиноких
випадках
повідомлялося,
що статини
індукують «de novo» або
загострюють
вже існуючу
міастенію гравіс
або очну міастенію
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
разі
загострення
симптомів
слід
припинити
прийом лікарського
засобу Рофаст.
Повідомлялося
про рецидиви
при
повторному
застосуванні
того самого
або іншого
статину.

Вплив
на печінку

Які і інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
Рофаст слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам,
які
зловживають
алкоголем
та/або мають
в анамнезі
захворювання
печінки. Рекомендовано
перевіряти
біохімічні
показники
функції
печінки
перед
початком лікування
та через 3
місяці
потому.
Застосування
препарату
Рофаст слід
припинити
або зменшити
дозу, якщо
рівень
трансаміназ
у сироватці
крові більше
ніж втричі
перевищує
ВМН. Частота
повідомлень
про серйозні
явища з боку
печінки
(переважно
про
підвищення
рівня
трансаміназ
печінки) у
післяреєстраційний
період була
більшою при
застосуванні
дози 40 мг. У
пацієнтів із
вторинною
гіперхолестеринемією,
зумовленою
гіпотиреозом
або нефротичним
синдромом,
слід
спочатку
вилікувати
основну
хворобу, перш
ніж починати
терапію
препаратом
Рофаст.

Раса

Дослідження
фармакокінетики
свідчать про
зростання AUC у
пацієнтів
монголоїдної
раси
приблизно
вдвічі
порівняно з
європейцями
(див. розділи
«Фармакокінетика»,
«Протипоказання»
та «Спосіб
застосування
та дози»).

Інгібітори
протеази

Підвищена
системна
експозиція
до розувастатину
спостерігалася
в осіб, які
застосовували
розувастатин
супутньо з
різними інгібіторами
протеази у
поєднанні з
ритонавіром.
Слід обміркувати
як користь
від зниження
рівня
ліпідів за
допомогою
препарату
Рофаст у пацієнтів
із ВІЛ, які
отримують
інгібітори
протеази, так
і можливість
підвищення
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові на
початку
терапії та
при
підвищенні
дози препарату
Рофаст у
пацієнтів,
які
отримують інгібітори
протеази.
Одночасне
застосування
препарату з
інгібіторами
протеази не рекомендується,
якщо доза
Рофасту не
скоригована
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози» і
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Непереносимість
лактози

Пацієнтам
із
рідкісними
спадковими
проблемами
непереносимості
галактози,
дефіцитом
лактази
Лаппа або
глюкозо-галактозною
мальабсорбцією
не слід
застосовувати
цей препарат.
Інтерстиціальна
хвороба
легень

Під час
застосування
деяких
статинів,
особливо при
тривалому
лікуванні,
повідомляли про
виняткові
випадки
інтерстиціальної
хвороби
легень (див.
розділ
«Побічні
реакції»). До проявів
цієї хвороби
можна
віднести
задишку,
непродуктивний
кашель та
загальне погіршення
стану
(стомлюваність,
зниження
маси тіла та
гарячка). У
разі підозри
на інтерстиціальну
хворобу
легень
застосування
статинів
слід
припинити.

Цукровий
діабет

Деякі факти
свідчать, що
статини
підвищують
рівень
глюкози в
крові та у
деяких пацієнтів,
яким
загрожує
високий
ризик
розвитку
діабету в
майбутньому,
можуть
спричиняти
гіперглікемію
такого рівня,
за якого
необхідне належне
лікування
діабету. Цю
загрозу, однак,
перевищує
зниження
ризику
судинних порушень
при
застосуванні
статинів,
тому вона не
має бути
підставою
для
припинення
терапії статинами.
Пацієнтів,
які
перебувають
у групі
ризику (глюкоза
натще 5,6‑6,0
ммоль/л, ІМТ > 30 кг/м2,
підвищення
тригліцеридів,
гіпертензія)
необхідно
контролювати
як клінічно,
так і біохімічно
згідно з
національними
керівництвами.

У
дослідженні
JUPITER
повідомляли,
що загальна частота
цукрового
діабету
становила 2,8 % у
пацієнтів
групи
розувастатину
та 2,3 % у
групі
плацебо,
переважно у пацієнтів
із глюкозою
натще 5,6‑6,9
ммоль/л.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Рофаст
протипоказаний
у період
вагітності
або
годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку повинні
використовувати
належні
засоби
контрацепції. Оскільки
холестерин
та інші
продукти біосинтезу
холестерину
відіграють
істотну роль
у розвитку плода,
потенційний
ризик від
пригнічення ГМГ-КоА-редуктази
перевищує
користь від застосування
препарату в
період
вагітності.

Дані
досліджень
на тваринах
щодо токсичного
впливу на
репродуктивну
функцію обмежені.
Якщо
пацієнтка
завагітніла
під час застосування
препарату,
лікування
слід негайно
припинити.

Розувастатин
потрапляє у
молоко щурів.
Даних щодо
проникнення
лікарського
засобу в
грудне
молоко
людини немає
(див. розділ
«Протипоказання»).

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Дослідження
впливу
розувастатину
на здатність
керувати
автомобілем
та працювати
з
механізмами
не проводили.
Однак, з
огляду на
фармакодинамічні
властивості
препарату
малоймовірно,
що Рофаст
чинитиме вплив
на таку
здатність.
При
керуванні автотранспортом або
роботі з
іншими
механізмами
слід враховувати
можливість
запаморочення
у період
лікування.

Спосіб
застосування
та дози.

Перед
початком
лікування
пацієнту
слід призначити
стандартну гіпохолестеринемічну
дієту, якої
він повинен
дотримуватися
і протягом
лікування.
Дозу слід
підбирати
індивідуально
залежно від
мети терапії
та відповіді
пацієнта на
лікування,
керуючись
рекомендаціями
поточних
загальноприйнятих
керівництв.

Препарат
Рофаст можна
приймати у
будь-який час
дня
незалежно
від вживання
їжі. Лікування
гіперхолестеринемії

Рекомендована
початкова
доза
становить 5 або
10 мг
перорально 1
раз на добу
як для пацієнтів,
які раніше не
застосовували
статини, так
і
переведених
на препарат з
прийому іншого
інгібітора
ГМГ-КоА-редуктази.
При виборі
початкової
дози слід
враховувати
рівень
холестерину
в кожного
окремого
пацієнта та
ризик
серцево-судинних
порушень у
майбутньому,
а також
імовірність
розвитку
небажаних
реакцій. У
разі
необхідності
підвищувати
дозу до
наступного
рівня можна
через 4 тижні.
З огляду на
те, що на тлі
застосування
препарату в
дозі 40 мг
небажані
реакції виникають
частіше, ніж
при менших
дозах, остаточно
титрувати
дозу до
максимальної
дози 40 мг
варто лише
пацієнтам із
тяжкою гіперхолестеринемією
та високим
ризиком серцево-судинних
порушень
(зокрема
хворим із
сімейною
гіперхолестеринемією),
які не досягають
мети
лікування
при
застосуванні
дози 20 мг і які
перебуватимуть
під
регулярним
наглядом. На
початку
прийому
препарату у
дозі 40 мг рекомендований
нагляд
спеціалістів.

Запобігання
порушенням з
боку
серцево-судинної
системи

У
дослідженні
зниження
ризику
порушень з боку
серцево-судинної
системи
препарат застосовували
у дозі 20 мг на
добу.

Пацієнти
літнього
віку

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів
віком > 70 років
становить 5
мг. Інша
корекція
дози з огляду
на вік не
потрібна.

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

Пацієнтам
із легкими
або
помірними
порушеннями
функції нирок
корекція
дози не
потрібна. Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів із
помірними
порушеннями функції
нирок
(кліренс
креатиніну < 60 мл/хв)
становить 5
мг. Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам із
помірними
порушеннями
функції
нирок.
Застосування
таблеток
розувастатину
пацієнтам із
тяжкими
порушеннями функції
нирок
протипоказано
у будь-яких дозах.

Пацієнти
із
порушеннями
функції
печінки

У пацієнтів
із
порушеннями
функції
печінки, що
оцінювалися
у 7 або менше
балів за шкалою
Чайлда-П’ю,
підвищення
системної
експозиції
розувастатину
не
спостерігалося.
Однак в осіб
із
порушеннями
у 8 та 9 балів за
шкалою Чайлда-П’ю
системна
експозиція
зростала. У
таких
пацієнтів
доцільною є
оцінка функції
нирок. Досвід
застосування
препарату
пацієнтам,
які набрали
більше 9
балів за
шкалою Чайлда-П’ю,
відсутній.
Рофаст
протипоказаний
пацієнтам з
активними
захворюваннями
печінки.

Раса

У
пацієнтів
монголоїдної
раси
спостерігалася
підвищена
системна
експозиція
препарату.
Початкова
доза для
пацієнтів
монголоїдної
раси
становить 5
мг. Доза 40 мг
таким пацієнтам
протипоказана.

Генетичний
поліморфізм

Певні типи
генетичного
поліморфізму
можуть
призводити
до
підвищення AUC
розувастатину.
Пацієнтам із
відомою
наявністю
таких типів
поліморфізму
рекомендується
застосовувати
меншу добову
дозу препарату
Рофаст.

Пацієнти
зі
схильністю
до розвитку
міопатії

Рекомендована
початкова
доза препарату
для
пацієнтів із
факторами
ризику до розвитку
міопатії
становить 5
мг. Доза
40 мг
протипоказана
деяким із
таких пацієнтів.

Супутнє
застосування

Розувастатин
є субстратом
різних
транспортних
білків
(наприклад,
ОАТР1В1 та BCRP).
Ризик міопатії
(в тому числі
рабдоміолізу)
зростає при
супутньому застосуванні
Рофасту з
певними
лікарськими
засобами, що
можуть
підвищувати
концентрацію
розувастатину
у плазмі
крові внаслідок
взаємодії з
цими
транспортними
білками
(наприклад,
циклоспорином
та певними
інгібіторами
протеази, в
тому числі
комбінаціями
ритонавіру з
атазанавіром,
лопінавіром
та/або типранавіром).
По
можливості
слід
розглянути
застосування
альтернативних
лікарських
засобів та, у
разі
необхідності,
тимчасово
перервати
терапію
препаратом
Рофаст. Якщо
супутнього
застосування
цих
лікарських
засобів із
Рофастом
уникнути
неможливо,
слід ретельно
зважити
користь та
ризик від
супутнього
застосування
та
відповідним
чином
відкорегувати
дозу
препарату
Рофаст.

Діти.

Застосування
препарату
дітям має
проводити
лише спеціаліст.

Застосовувати
дітям та
підліткам
віком від 6 до 17
років (стадія
Таннера ˂ ІІ‑V).

Звичайна
початкова
добова доза
для дітей та
підлітків із
гетерозиготною
сімейною гіперхолестеринемією
становить 5
мг на добу.

•
Звичайна
доза для
дітей віком
від 6 до 9 років
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 5 мг до
10 мг перорально
один раз на
добу. Безпека
та ефективність
застосування
лікарського
засобу у
дозах більше
10 мг у цій
популяції не
досліджувалися.

•
Звичайна
доза для
дітей віком
від 10 до
17 років із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 5 мг до
20 мг
перорально
один раз на
добу.

Перед
початком
терапії
розувастатином
дітям та
підліткам
слід
призначити
стандартну
гіпохолестеринемічну
дієту, якої
пацієнти
мають
дотримуватися
і протягом
лікування.
Безпеку та
ефективність
застосування
лікарського
засобу у
дозах більше
20 мг у цій популяції
не
досліджували.
Підвищувати
дозу слід
відповідно
до
індивідуальної
відповіді
дитини на
лікування та
переносимості
лікарського
засобу,
дотримуючись
рекомендацій
щодо лікування
дітей.

Гомозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Рекомендована
максимальна
доза для дітей
віком від 6 до
17 років із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить 20 мг
один раз на
добу.

Рекомендована
початкова
доза
становить
від 5 мг до
10 мг один раз
на добу
залежно від
віку, маси
тіла та
попереднього
застосування
статинів. Підвищувати
до
максимальної
дози 20 мг
один раз на
добу слід
відповідно
до
індивідуальної
відповіді
дитини на
лікування та
переносимості
препарату,
дотримуючись
рекомендацій
щодо лікування
дітей. Оцінка лінійного
росту (зріст),
маси тіла,
ІМТ (індексу
маси тіла) та
вторинних
характеристик
статевого
дозрівання
за Таннером у
дітей віком
від 6 до 17 років,
які приймали
розувастатин,
обмежена
періодом
тривалістю 2
роки. Після 2 років
досліджуваного
лікування
жодного впливу
на ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ «Фармакодинаміка»).
У клінічному
дослідженні
у дітей та
підлітків,
які приймали
розувастатин
протягом 52
тижнів,
підвищення
рівня КК > 10
разів вище
ВНМ та
симптоми з
боку м’язів після
фізичного
навантаження
або підвищеної
фізичної
активності
спостерігалися
частіше
порівняно з
такими у
дорослих
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Передозування.

Специфічного
лікування
передозування
немає. У разі
передозування
пацієнта
слід лікувати
симптоматично
та, за
необхідності,
вжити
підтримуючих
заходів.
Потрібно контролювати
функції
печінки та
рівень КК. Ефективність
гемодіалізу
малоймовірна.

Побічні
реакції.

Небажані
події,
зареєстровані
для розувастатину
зазвичай
незначні і
перехідні. У контрольованих
клінічних
дослідженнях
менше ніж у 4 %
пацієнтів,
які
отримували
лікування
розувастатином,
лікування
було
припинене
через
побічні
реакції.

Перелік
побічних реакцій
створений на
основі даних
клінічних
досліджень
та великого
досвіду
післяреєстраційного
застосування.
Побічні
реакції,
зазначені
нижче,
класифікуються
відповідно
до частоти
виникнення
та
розподіляються
за органами і
системами:

дуже часті (> 1/100, < 1/10);
нечасті (> 1/1000, < 1/100); рідкі (> 1/10000, < 1/1000);
дуже рідкі (< 1/10000); частота
невідома (не
може бути
оцінена на
основі
наявних даних).

З боку
органів зору

Частота невідома: очна
міастенія.

З боку
імунної
системи

Рідкі:
реакції
гіперчутливості,
включаючи
ангіоневротичний
набряк.

З боку
ендокринної
системи

Дуже часті:
цукровий
діабет1.

З боку
нервової
системи

Дуже часті:
головний
біль,
запаморочення.

Дуже рідкі:
поліневропатія,
втрата
пам’яті.

Частота невідома: периферична
невропатія,
розлади сну
(в тому числі
безсоння та
нічні жахи), міастенія
гравіс.

З боку
психіки

Частота
невідома:
депресія.

З боку
шлунково-кишкового
тракту

Дуже часті:
запор,
нудота, біль
у животі.

Рідкі:
панкреатит.

Частота
невідома:
діарея.

З боку
шкіри та
підшкірної клітковини

Нечасті:
свербіж,
висипання та
кропив’янка.

Частота
невідома:
синдром
Стівенса-Джонсона.

З боку
опорно-рухового
апарату,
сполучної тканини
і кісток

Дуже часті:
міалгія.

Рідкі:
міопатія
(включаючи
міозит),
рабдоміоліз,
вовчаковий
синдром,
розриви
м’язів. Дуже рідкі:
артралгія.

Частота
невідома: порушення
з боку
сухожиль,
інколи
ускладнені
розривами,
імуноопосередкована
некротизуюча
міопатія.

Загальні
порушення

Дуже часті:
астенія.

Частота
невідома:
набряк.

З боку
гепатобіліарної
системи

Дуже рідкі:
жовтяниця,
гепатит.

Рідкі:
збільшення
рівня
печінкових
трансаміназ.

Респіраторного
тракту,
груднини та
середостіння

Частота
невідома:
кашель,
задишка.

З боку
крові та
лімфатичної
системи

Рідкі:
тромбоцитопенія.

З
боку нирок та
сечовидільної
системи

Дуже рідкі:
гематурія.

З
боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз

Дуже
рідкі: гінекомастія.

1 Частота
залежить від
наявності
факторів ризику
(глюкоза в
крові натще ≥ 5,6
ммоль/л, ІМТ> 30 кг/м2,
підвищення
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія).

Як і при застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
частота
небажаних
реакцій має тенденцію
залежати від
дози.

Вплив
на нирки

Протеїнурія,
виявлена
у результаті
аналізу за
тест-смужками,
що
спостерігалася
у пацієнтів,
які застосовували
розувастатин,
має переважно
тубулярне
походження.
Поява білка сечі
від нуля або
слідів його
до ++ або
більше
спостерігалися
у < 1 %
пацієнтів
під час
лікування із
застосуванням
доз 10 та 20 мг
розувастатину
та приблизно
у 3 %
пацієнтів,
які
отримували
розувастатин
у дозі 40 мг.
Незначна
протеїнурія
від нуля або
слідів до +
спостерігалася
при
застосуванні
дози 20 мг. У
більшості
випадків
протеїнурія
знижується
або зникає
спонтанно
при продовженні
терапії.
Огляд даних
клінічних
випробувань
та
постмаркетингового
досвіду застосування
на даний час
не виявив
причинно-наслідкового
зв’язку між
протеїнурією
та гострим або
прогресуючим
захворюванням
нирок.

Гематурія
спостерігалася
у пацієнтів,
які
отримували
лікування
розувастатином,
а дані
клінічних
випробувань
показують, що
частота її розвитку
низька.

Вплив
на скелетну
мускулатуру

Ураження
скелетної
мускулатури,
такі як міалгія,
міопатія (в
тому числі
міозит) та зрідка
рабдоміоліз
із гострою
нирковою недостатністю
чи без неї,
були
відзначені
при застосуванні
будь-яких доз
розувастатину,
особливо при
дозах > 20 мг.

Дозозалежне
збільшення
КК
спостерігалося
у пацієнтів,
які приймали
розувастатин;
більшість
випадків
були легкими,
безсимптомними
та минущими.
Якщо рівень KK
підвищений (> 5 разів
ВМН),
лікування
слід
припинити.

Вплив
на печінку

Як і при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
відзначалося
дозозалежне
збільшення
рівня трансаміназ;
у більшості
випадків це
явище було
слабким,
асимптоматичним
та тимчасовим.

На тлі
застосування
деяких
статинів
відзначалися
такі
небажані
явища:

-
розлад
статевої
функції;

-
окремі
випадки
інтерстиціальної
хвороби
легень,
особливо при
тривалому
застосуванні;

-
частота
повідомлень
про
рабдоміоліз,
серйозні
порушення з
боку нирок та
печінки
(переважно
підвищення
активності
печінкових
трансаміназ)
більша при
застосуванні
препарату в
дозі 40 мг.

Діти

Підвищення
рівня КК > 10 разів
вище ВМН та
симптоми з
боку м’язів після
фізичного
навантаження
або підвищеної
фізичної
активності
спостерігалися
частіше у
52-тижневому
дослідженні
з участю
дітей та
підлітків
порівняно з
дорослими.
Проте
профіль
безпеки
розувастатину
у дітей та
підлітків
був подібним
до такого у дорослих.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про
підозрювані
побічні
реакції
після
реєстрації
лікарського
засобу є
важливим. Це
дає змогу
продовжувати
контроль за
співвідношенням
користь/ризик
застосування
лікарського
засобу.
Прохання до
медичних
працівників
повідомляти
про будь-які
підозрювані
побічні реакції
відповідно
національної
системи
повідомлень.

Термін
придатності. 2
роки.

Умови
зберігання.
Зберігати в
недоступному
для дітей
місці при
температурі
не вище 25 ºС.

Упаковка.
По 10 таблеток,
вкритих
плівковою
оболонкою, у
блістері, по 3
блістери в
картонній
коробці.

Категорія
відпуску.
За рецептом.

Виробник.

Ауробіндо
Фарма
Лімітед -
Юніт VII/Aurobindo Pharma Limited - Unit VII.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Спеціальна
економічна
зона, ТСІІК,
Плот № S1, Sy. № 411/Р, 425/Р,
434/Р, 435/Р та 458/Р,
Грін
Індастріал
Парк,
Полепаллі
Віладж,
Джедчерла
Мандал,
Махабубнагар
Дістрікт,
Штат
Телангана, 509302,
Індія/Special Economic
Zone, TSIIC, Plot No. S1, Sy. Nos., 411/Р, 425/Р, 434/Р,
435/Р and 458/Р, Green Industrial Park, Polepally Village,
Jedcherla Mandal, Mahabubnagar District, Telangana State, 509302, India.