ІНСТРУКЦІЯ

для медичного застосування
лікарського засобу

БРИМОГЕН

(BRIMOGEN)

Склад:

діюча речовина: бримонідину тартрат;

1 мл розчину містить бримонідину
тартрату 2 мг, що еквівалентно
1,32 мг бримонідину;

допоміжні речовини: бензалконію
хлорид; спирт полівініловий; натрію хлорид; натрію цитрат; кислота лимонна,
моногідрат; 1 М розчин натрію гідроксиду / 25 % розчин кислоти хлористоводневої
(для корекції рН); вода для ін’єкцій.

Лікарська
форма. Краплі очні, розчин.

Основні фізико-хімічні властивості: розчин прозорий, злегка жовтий, не
більш забарвлений за еталон GY3, без видимих
частинок.

Фармакотерапевтична
група. Протиглаукомні та міотичні засоби. Код АТХ S01Е А05.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Бримонідин є агоністом α-2-адренергічного
рецептора. Спорідненість бримонідину з                            α-2-адренергічними
рецепторами у 1000 разів більша порівняно зі спорідненістю з                                 α-1-адренергічними
рецепторами. Завдяки цьому бримонідин призводить до відсутності мідріазу та
вазоконстрикцій у мікросудинах, пов'язаних із ксеногенними трансплантатами
людського ретину.

Бримонідину тартрат після введення у
кон’юнктивальний мішок знижує внутрішньоочний тиск,  мінімально впливаючи на роботу
серцево-судинної системи та органів дихання.

Обмежені дані про застосування препарату пацієнтам
із бронхіальною астмою не підтвердили виникнення побічних реакцій.

Бримонідин характеризується швидким початком дії, а
його максимальна гіпотензивна дія настає через 2 години після застосування. У
двох клінічних дослідженнях, проведених протягом року, бримонідин знизив
внутрішньоочний тиск приблизно на 4‒6 мм ртутного стовпа.

Згідно з флюорофотометричними дослідженнями на
тваринах і за участю добровольців, бримонідину тартрат проявляє подвійний
механізм дії. Імовірно, бримонідин знижує внутрішньоочний тиск шляхом зменшення
синтезу внутрішньоочної рідини і посилення увеосклерального відтоку.

Клінічні дослідження підтверджують, що бримонідин
можна ефективно комбінувати з бета-адреноблокаторами для місцевого
застосування. Короткострокові клінічні дослідження підтверджують також, що
бримонідин чинить істотну клінічну адитивну дію у поєднанні з травопростом (6
тижнів) і латанопростом (3 місяці).

Фармакокінетика

Після 10 днів введення у кон’юнктивальний мішок
розчину 0,2 % 2 рази на добу спостерігалася низька концентрація бримонідину в
плазмі крові (максимальна концентрація (Cmax) становила в середньому
0,06 нг/мл).

Після багаторазового застосування препарату (2 рази
на добу протягом 10 днів) зафіксовано невелику кумуляцію препарату в крові.
Площа під кривою «плазмова концентрація-час» (AUC) протягом
12 годин при стаціонарному стані
(AUC0‒12 годин) становила 0,31 нг•год/мл  порівняно з 0,23 нг•год/мл після введення
першої дози. Середній період напіввиведення із загального кровообігу після застосування
препарату місцево становив приблизно 3 години.

Зв’язування бримонідину з білками
плазми крові після введення місцево становить приблизно 29 %.

У тканинах ока бримонідин оборотно зв’язується з меланіном in vitro та in vivo. Після двох тижнів застосування в око
концентрація бримонідину у райдужній оболонці, війчастому тілі і судинній / сітчастій
оболонці була у 3‒17 разів більша, ніж після застосування однократної
дози. У разі відсутності меланіну накопичення не спостерігається.

Значення зв’язування з меланіном не з’ясоване.
Проте біомікроскопічне дослідження пацієнтів, які отримували бримонідину
тартрат у краплях очних до 1 року, не показало наявності будь-яких суттєвих
побічних реакцій з боку органів зору. У мавп, які отримували дози, що приблизно
у 4 рази перевищували рекомендовану дозу бримонідину тартрату, не було виявлено
значної очної токсичності.

У людини бримонідин добре всмоктується із шлунково-кишкового тракту та
швидко виводиться після перорального прийому. Значна частина дози (приблизно 75
%) виводиться із сечею у вигляді метаболітів за 5 днів; не доведено наявність
незміненого препарату у сечі. Результати досліджень іn vitro, які проводилися з використанням
тваринної та людської печінки, свідчать про те, що його метаболізм зумовлений
переважно альдегідоксидазою та цитохромом Р450. Вважається, що системне виведення
здебільшого зумовлено печінковим метаболізмом.

Кінетичний профіль

Не виявлені суттєві
відхилення від пропорційної залежності між дозою бримонідину, Cmax і AUC після разового введення лікарського
засобу в концентрації 0,08 %, 0,2 % і 0,5 % відповідно.

Пацієнти літнього віку

Cmax, AUC і період напіввиведення
бримонідину після одноразової дози подібні у пацієнтів літнього віку (віком від
65 років) і в молодших пацієнтів, що вказує на те, що вік не впливає на його
системну абсорбцію та елімінацію препарату.

Клінічні дослідження, які тривали 3 місяці за участю
пацієнтів літнього віку, підтвердили, що загальний вплив бримонідину був дуже
незначний.

Клінічні характеристики

Показання

Зниження підвищеного внутрішньоочного тиску у
пацієнтів із відкритокутовою глаукомою або підвищеним очним тиском:

- як монотерапія у разі, коли
місцеве застосування бета-блокаторів протипоказано;

- у складі комбінованої терапії з іншими лікарськими засобами, що знижують
внутрішньоочний тиск, якщо зниження тиску при застосуванні цих препаратів
недостатнє.

Протипоказання

-   Підвищена
чутливість до бримонідину тартрату або до інших компонентів препарату.

-   Дитячий вік до 2 років (див. розділ «Побічні
реакції»).

-   Прийом
інгібіторів моноаміноксидази (МАО), антидепресантів, що впливають на норадренергічну
передачу (наприклад, трициклічних антидепресантів, міансерину).

Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій

Препарат протипоказаний
пацієнтам, які проходять лікування із застосуванням інгібіторів MAO, і
пацієнтам, які приймають антидепресанти, що впливають на норадренергічну передачу
(тобто трициклічні антидепресанти і міансерин).

Хоча специфічні дослідження взаємодії бримонідину з лікарськими засобами не
проводили, потрібно враховувати можливість посилення ефекту лікарських засобів, що
пригнічують центральну нервову систему (ЦНС) (алкоголь, барбітурати, опіати,
седативні препарати або анестетики).

Слід з обережністю призначати препарат пацієнтам,
які приймають лікарські засоби, що можуть впливати на метаболізм амінів та їх
розподіл у судинному руслі (наприклад, хлорпромазин, метилфенідат, резерпін).

Після застосування бримонідину у деяких пацієнтів
спостерігалося зниження артеріального тиску, яке не мало клінічного значення. З
обережністю слід призначати гіпотензивні лікарські засоби і серцеві глікозиди.

Дані щодо рівня катехоламінів у плазмі крові після застосування
бримонідину відсутні.

Слід бути обережними, застосовуючи бримонідин
одночасно з антигіпертензивними препаратами і/або серцевими глікозидами. Рекомендовано бути обережними на
початку лікування (або при збільшенні дози препарату) під час комбінованої
терапії із системними засобами (незалежно від їх фармацевтичної форми), що
можуть викликати взаємодію з агоністами альфа-адренорецепторів або впливати на
їхню ефективність, тобто агоністами або антагоністами адренорецепторів
(наприклад, ізопреналін, празозин).

Особливості застосування

Слід з обережністю застосовувати препарат пацієнтам
із загостреним або нестабільним і неконтрольованим захворюванням системи
кровообігу. У деяких пацієнтів (12,7 %) у ході клінічних досліджень були
зафіксовані випадки реакції гіперчутливості в ділянці очей після прийому
бримонідину.

У разі виникнення алергічних реакцій слід припинити
застосування бримонідину.

Відзначалися уповільнені реакції гіперчутливості,
пов’язані з очима, після застосування бримонідину, деякі з них були пов’язані
із ростом внутрішньоочного тиску.

Необхідно з обережністю застосовувати препарат пацієнтам із
депресією, недостатністю мозкового кровообігу та коронарною недостатністю,
синдромом Рейно, ортостатичною гіпотензією та облітеруючим тромбангіїтом.

Вплив лікарського засобу на пацієнтів із печінковою
або нирковою недостатністю не досліджувався, тому слід бути обережними при
застосуванні лікарського засобу пацієнтам із відповідними захворюваннями.

Консервант, що входить до складу лікарського засобу,
бензалконію хлорид, може викликати подразнення очей, тому потрібно уникати
контакту препарату з м’якими контактними лінзами. Необхідно зняти контактні
лінзи перед закапуванням лікарського засобу і зачекати щонайменше 15 хвилин
перед їх повторним використанням. Речовина може викликати зміну кольору м’яких контактних
лінз.

Застосування у період вагітності
або годування груддю

Дослідження з безпеки
застосування бримонідину тартрату вагітним жінкам не проводили.

У дослідженнях на
тваринах бримонідину тартрат не чинив тератогенної дії. У кроликів бримонідину
тартрат у плазмі крові вищий за той, що досягається під час терапії у людей,
спричиняв збільшення преімплантаційних втрат та уповільнення постнатального
росту. У
період вагітності або годування груддю препарат слід застосовувати тільки тоді,
коли очікувана користь для матері значно перевищує потенційний ризик для плода
або дитини.

Невідомо,
чи потрапляє бримонідин у грудне молоко людини. Сполука виділяється у молоко
щурів, що годують грудьми. Бримоген не слід застосовувати жінкам, які годують
груддю немовлят.

Здатність впливати на швидкість
реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами

Бримонідин може викликати відчуття втоми і/або
сонливості, що може впливати на здатність керувати транспортними засобами та
іншими механізмами. Бримонідин може також призводити до порушення гостроти зору
і/або погіршення зору, що може перешкоджати здатності керувати транспортними
засобами та обслуговувати механізми, особливо вночі або при зменшеному освітленні.
Пацієнт повинен почекати до зникнення цих симптомів, перш ніж керувати транспортним
засобом або обслуговувати інші механізми.

Спосіб
застосування та дози

Застосування
дорослим, включаючи пацієнтів літнього віку

Рекомендується
застосування однієї краплі лікарського засобу у хворе око (очі) 2 рази на добу                    з інтервалом приблизно 12
годин. Для пацієнтів літнього віку коригування дози не потрібно.

Як і у разі
застосування будь-яких інших очних крапель, для зменшення можливої системної
абсорбції рекомендується стискати слізний мішок у медіальному куті ока (пунктальна
оклюзія) протягом однієї хвилини. Цю дію потрібно виконувати відразу після
введення кожної краплі. Це може призвести до зменшення системних побічних реакцій
та збільшення місцевої активності. Щоб уникнути забруднення ока або
очних крапель, не слід допускати контакту кінчика крапельниці з будь-якою
поверхнею.

У разі
застосування більш ніж одного офтальмологічного лікарського засобу для застосування
місцево рекомендовано дотримуватися перерви між їх застосуванням не менш ніж
5‒15 хвилин.

Застосування при порушенні функції нирок та печінки

Не проводилися
дослідження застосування лікарського засобу пацієнтам із порушеннями функції
печінки або нирок.

Діти

Клінічних
досліджень за участю підлітків (віком від 12 до 17 років) не проводилося.
Бримоген не рекомендується застосовувати дітям віком до 12 років, також
лікарський засіб протипоказаний новонародженим та немовлятам (віком до 2 років)
(див. розділи «Протипоказання», «Особливості застосування» та «Передозування»).

Відомо, що у
новонароджених можуть виникати серйозні побічні реакції.

Безпека та
ефективність лікарського засобу Бримоген для дітей віком від 2 до 12 років не
встановлені.

Передозування

Передозування при введенні в око (дорослі)

В отриманих
повідомленнях зазвичай зазначалося про випадки, які вже були описані як побічні
реакції.

Системне передозування внаслідок випадкового проковтування (дорослі)

Існують
обмежені дані про випадкове застосування внутрішньо бримонідину дорослими

пацієнтами. Єдиною побічною дією, про яку повідомлялося, було зниження
артеріального тиску.

Після
зафіксованого епізоду зниження артеріального тиску виникала «рикошетна» гіпертензія.

Лікування перорального
передозування включає підтримуючу терапію і симптоматичне лікування; необхідно
забезпечити прохідність дихальних шляхів пацієнта.

Повідомлялося про передозування іншими
альфа-2-агоністами, які спричиняли такі симптоми, як артеріальна гіпотензія,
астенія, блювання, летаргія, седація, брадикардія, аритмія, міоз, апное,
гіпотонія, гіпотермія, пригнічення дихання та судоми.

Дитяча
популяція

Зафіксовано серйозні побічні реакції після
випадкового застосування препарату дітьми.

У дітей спостерігалися симптоми пригнічення ЦНС, як
правило, тимчасова кома або знижений рівень свідомості, млявість, сонливість,
гіпотонія, брадикардія, гіпотермія, блідість, пригнічення дихання та апное.

Деякі з цих симптомів потребували інтенсивної
терапії з інтубацією. Усі пацієнти повністю одужували протягом 6‒24
годин.

Побічні реакції

Найчастіше виникають (у 22–25 % пацієнтів) такі
побічні реакції як сухість слизової оболонки ротової порожнини, гіперемія кон’юнктиви
та відчуття печіння / поколювання очей. Зазначені симптоми зазвичай мають
тимчасовий характер і не вимагають припинення лікування.

Симптоми алергічних реакцій з боку очей спостерігалися
у 12,7 % пацієнтів, які брали участь у клінічних дослідженнях (11,5 % пацієнтів
припинили участь у дослідженні). Такі реакції в більшості випадків виникали між
3-м і 9-м місяцями лікування.

У кожній нижченаведеній групі побічні
реакції визначено у порядку зменшення їхної тяжкості. Частота виникнення
побічних реакцій класифікується наступним чином: дуже часто (˃ 1/10); часто
(від ≥1/100 до <1/10); нечасто (< 1/100); рідко (від ≥1/1000 до
<1/100); дуже рідко (<1/10000); невідомо (частота не може бути оцінена за
наявними даними).

З боку імунної системи: нечасто ‒
системні алергічні реакції.

З боку психіки: нечасто – депресія; дуже рідко ‒ безсоння.

З боку нервової системи: дуже часто ‒ головний біль,
сонливість; часто ‒ запаморочення, порушення смаку; дуже рідко ‒
втрата свідомості.

З боку органів зору: дуже часто ‒ подразнення очей (гіперемія
кон’юнктиви, відчуття печіння і поколювання, свербіж, фолікулез кон’юнктиви,
відчуття стороннього тіла), зниження гостроти зору – алергічне запалення повік
і кон’юнктивіт, алергічне запалення кон’юнктиви, алергічні реакції в ділянці
очей і фолікулярний кон’юнктивіт; часто ‒ місцеве подразнення (набряк і
почервоніння повік, запалення країв повік, набряк кон’юнктив і наявність
виділень із кон’юнктивального мішка, біль в очах і сльозотеча), фоточутливість,
пошкодження і зміна кольору епітелію рогівки, сухість очей, знебарвлення кон’юнктиви,
порушення зору, кон’юнктивіт; дуже рідко – запалення райдужної оболонки,
звуження зіниць.

З боку серця: невідомо ‒
відчуття серцебиття / аритмія (у тому числі брадикардія і тахікардія).

З боку судин: дуже рідко ‒
артеріальна гіпертензія, артеріальна гіпотензія.

З боку дихальної системи, органів грудної клітки та
середостіння: часто ‒ симптоми з боку
верхніх дихальних шляхів; нечасто ‒ сухість слизової оболонки носа; рідко ‒ задишка.

З боку шлунково-кишкового тракту: дуже часто ‒ сухість
слизової оболонки ротової порожнини; часто ‒ шлунково-кишкові розлади.

Загальні розлади та розлади у місці введення: дуже часто – втома; часто –
слабкість (астенія).

Нижче наведені побічні реакції, які спостерігали під
час постмаркетингового застосування бримонідину тартрату у вигляді розчину
очних крапель. Звіти засновані на добровільних повідомленнях невідомої
кількості пацієнтів, тому неможливо оцінити частоту їх виникнення.

З боку органів
зору: запалення райдужної оболонки і війкового тіла (запалення судинної оболонки
переднього сегмента ока); свербіж повік.

З боку шкіри та підшкірних тканин: шкірні реакції, включаючи
еритему, набряк обличчя, свербіж, висипання і розширення кровоносних судин
(вазодилатацію).

У новонароджених і немовлят, у яких елементом
терапії вродженої глаукоми було застосування бримонідину, спостерігалися
симптоми його передозування, такі як втрата свідомості, летаргія, сонливість, зниження
артеріального тиску, млявість, брадикардія, гіпотермія, ціаноз, блідість, затримка
дихання і апное.

У
3-місячному дослідженні 3 фази у дітей віком 2‒7 років з глаукомою,
недостатньо контрольованою бета-блокаторами, при застосуванні бримонідину як
додаткової терапії повідомлялося про високу поширеність сонливості (55 %). У 8 % дітей
вона була тяжкою та призвела до припинення лікування у 13 %. Частота сонливості
зменшувалася зі збільшенням віку, найменшою у 7-річній віковій групі (25 %),
але більше залежала від маси тіла, частіше зустрічаючись у дітей з масою тіла
≤ 20 кг (63 %) порівняно з дітьми з масою тіла >20 кг
(25 %).

Повідомлення
про підозрювані побічні реакції

Повідомлення
про побічні реакції після реєстрації лікарського засобу має важливе значення.
Це дає змогу проводити моніторинг співвідношення користь / ризик при
застосуванні цього лікарського засобу. Медичним та фармацевтичним працівникам,
а також пацієнтам або їхнім законним представникам слід повідомляти про усі
випадки підозрюваних побічних реакцій та відсутності ефективності лікарського
засобу через Автоматизовану інформаційну систему з фармаконагляду за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 2 роки.

Термін придатності після першого відкриття флакона – 28 днів.

Умови
зберігання

Зберігати при температурі не вище
25 °С.

Зберiгати в недоступному для
дiтей мiсцi.

Упаковка

По 5 мл у флаконі з крапельницею та кришкою; по 1 або 3, або 6 флаконів в
картонній коробці.

Категорія відпуску. За рецептом.

Виробник

Виробник, який відповідає за
випуск серії:

Фармаселект Інтернешнл Бетелігангз ГмбХ.

Місцезнаходження виробника та
адреса місця провадження його діяльності

Ернст-Мелхіор-Гассе 20, 1020 Відень, Австрія.

Телефон/факс: +43 178603860/+43 1786038620

Електронна пошта: [email-masked].