ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

МАВІРЕТ

Склад:

діюча
речовина: глекапревір/пібрентасвір;

1 саше
містить 50 мг
глекапревіру
та 20 мг
пібрентасвіру;

допоміжні
речовини: коповідон
(тип K 28), вітамін
Е (токоферол)
поліетиленгліколю
сукцинат,
кремній
колоїдний
безводний,
пропіленгліколю
монокаприлат
(тип ІІ),
натрію
кроскармелоза,
натрію стеарилфумарат,
гіпромелоза
2910 (E 464), лактози
моногідрат,
титану
діоксид,
макрогол 3350,
оксид заліза
червоний (E 172),
оксид заліза
жовтий (E172).

Лікарська
форма. Гранули,
вкриті
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості: круглі,
двоопуклі гранули
рожевого та
жовтого кольору.

Фармакотерапевтична
група.

Противірусні
засоби для
системного
застосування.
Противірусні
препарати
для лікування
інфекції
вірусу
гепатиту С.
Глекапревір
і
пібрентасвір.

Код
АТХ  J05A P57.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Мавірет
являє собою
комбінований
препарат, що
містить
фіксовану
дозу двох
пангенотипних
противірусних
препаратів
прямої дії —
глекапревіру
(інгібітор
протеази NS3/4A) та
пібрентасвіру
(інгібітор NS5A),
мішенню яких є
декілька
етапів у
життєвому
циклі вірусу
гепатиту С
(ВГС).

Глекапревір

Глекапревір
— це
пангенотипний
інгібітор
протеази NS3/4A
ВГС, яка
необхідна
для протеолітичного
розщеплення
поліпротеїну,
що кодується
вірусом
гепатиту С, у
зрілі форми
білків NS3, NS4A, NS4B, NS5A та
NS5B і є життєво
важливою для
реплікації
вірусу.

Пібрентасвір

Пібрентасвір
— це
пангенотипний
інгібітор NS5A
ВГС, що є
необхідним
для
реплікації
вірусної РНК
та збирання
віріонів.
Механізм дії
пібрентасвіру
було
охарактеризовано
на основі
досліджень
антивірусної
активності у
культурі
клітин та
досліджень з
картуванням
резистентності
до цієї
лікарської речовини.

Фармакодинамічні
ефекти

Противірусна
активність

У таблиці
1 наведено
значення EC50
для
глекапревіру
та
пібрентасвіру
при визначенні
їхньої
активності
проти повнорозмірних
або химерних
репліконів,
що кодують NS3
або NS5A з
лабораторних
штамів.

Таблиця
1

Активність
глекапревіру
та
пібрентасвіру
проти
клітинних
ліній з
репліконами

генотипів
1–6 ВГС

Підтип
ВГС

Значення
EC50,
глекапревіру,
нмоль/л

Значення
EC50 пібрентасвіру,
нмоль/л

1a

0,85

0,0018

1b

0,94

0,0043

2a

2,2

0,0023

2b

4,6

0,0019

3a

1,9

0,0021

4a

2,8

0,0019

5a

NA

0,0014

6a

0,86

0,0028

NA — не
застосовується.

Активність
глекапревіру
в умовах in vitro
досліджували
методом
кількісного
біохімічного
аналізу. При
цьому
спостерігали
аналогічні
низькі
значення IC50
для різних
генотипів.

У таблиці
2
представлено
значення EC50
для
глекапревіру
та
пібрентасвіру
при визначенні
їхньої
активності
проти химерних
репліконів,
що кодують NS3
або NS5A з
клінічних
ізолятів.

Таблиця
2

Активність
глекапревіру
та
пібрентасвіру
проти
транзиторних
репліконів,
що кодують NS3
або NS5A з
клінічних
ізолятів ВГС
генотипів 1–6

Підтип ВГС

Глекапревір

Пібрентасвір

Кількість
клінічних
ізолятів

Середні
значення EC50,
нмоль/л
(діапазон)

Кількість
клінічних
ізолятів

Середні
значення EC50,
нмоль/л
(діапазон)

1a

11

0,08
(0,05–0,12)

11

0,0009
(0,0006–0,0017)

1b

9

0,29
(0,20–0,68)

8

0,0027
(0,0014–0,0035)

2a

4

1,6
(0,66–1,9)

6

0,0009
(0,0005–0,0019)

2b

4

2,2
(1,4–3,2)

11

0,0013
(0,0011–0,0019)

3a

2

2,3
(0,71–3,8)

14

0,0007
(0,0005–0,0017)

4a

6

0,41
(0,31–0,55)

8

0,0005
(0,0003–0,0013)

4b

NA

NA

3

0,0012
(0,0005–0,0018)

4d

3

0,17
(0,13–0,25)

7

0,0014
(0,0010–0,0018)

5a

1

0,12

1

0,0011

6a

NA

NA

3

0,0007
(0,0006–0,0010)

6е

NA

NA

1

0,0008

6p

NA

NA

1

0,0005

NA — не
застосовується.

Резистентність

У
культурі
клітин

Амінокислотні
заміни в NS3 або
NS5A, відібрані у
культурі
клітин або
важливі для
відповідного
класу
інгібіторів,
були
охарактеризовані
в репліконах
за
фенотипами.

Заміни, важливі
для класу
інгібіторів
протеази ВГС
в положеннях
36, 43, 54, 55, 56, 155, 166 або 170 в NS3,
не впливали
на активність
глекапревіру.
Заміни в
амінокислотному
положенні 168 в NS3
не впливали
на генотип 2,
тоді як деякі
заміни в
положенні 168
зменшували
чутливість
до
глекапревіру
майже у 55 разів
(генотипи 1, 3, 4)
або
знижували
чутливість у
більше ніж 100
разів
(генотип 6).
Деякі заміни
в положенні 156
зменшували
чутливість
до глекапревіру
(генотипи 1–4) у
> 100 разів.
Заміна
амінокислоти
в положенні 80
не
зменшувала
чутливість
до
глекапревіру,
за винятком Q80R
в генотипі 3а,
що
зменшувала чутливість
до
глекапревіру
в 21 раз.

Поодинокі
заміни,
важливі для
класу інгібіторів
NS5A в
положеннях 24, 28,
30, 31, 58, 92 або 93 в NS5A в
генотипах 1–6,
не впливали
на
активність
пібрентасвіру.
Зокрема, в
генотипі 3a, A30K
або Y93H не
впливали на
активність
пібрентасвіру.
Деякі
комбінації
замін у генотипах
1a та 3a
(включаючи A30K + Y93H
в генотипі 3a)
продемонстрували
зниження
чутливості
до пібрентасвіру.
У репліконі
генотипу 3b
присутність
природних
форм
поліморфізму
K30 та M31 в NS5A
знижували
чутливість
до
пібрентасвіру
в 24 рази
відносно
активності
пібрентасвіру
в репліконі
генотипу 3a.

Фармакокінетика.

Фармакокінетичні
властивості
компонентів
лікарського
засобу
Мавірет
наведено в
таблиці 3.

Таблиця
3

Фармакокінетичні
властивості
компонентів
лікарського
засобу
Мавірет у
здорових пацієнтів

Глекапревір

Пібрентасвір

Абсорбція

Tmax
(h)a таблеток

5,0

5,0

Tmax
(h)a гранул

3,0–4,0

3,0–5,0

Вплив
їжі
(відносно стану
натще)b на
таблетки
для
дорослих

↑ 83–163 %

↑ 40–53 %

Вплив
їжі
(відносно
стану натще)b
на гранули

↑ 131–168 %

↑ 56–115 %

Розподіл

%
лікарської
речовини,
зв’язаної з
білками плазми

97,5

>99,9

Відношення
вмісту
лікарської
речовини в цільній
крові та
плазмі

0,57

0,62

Біотрансформація

Метаболізм

вторинний

немає

Виведення

Основний
спосіб
виведення

Екскреція
з жовчю

Екскреція
з жовчю

t1/2
(год) в
стабільному
стані

6–9

23–29

%
дози,
виведеної з
сечеюc

0,7

0

%
дози,
виведеної з
каломc

92,1d

96,6

Транспорт

Субстрат
транспортера

P-gp, BCRP та OATP1B1/3

P-gp і,
можливо, BCRP

aМедіана Tmax
після
застосування
однократних
доз глекапревіру
та
пібрентасвіру
у здорових
добровольців.

bСередня
системна
експозиція
після прийому
їжі з
помірним або
високим
вмістом
жирів.

cЗастосування
однократної
дози [14C]глекапревіру
або [14C]пібрентасвіру
у
дослідженнях
балансу мас.

dОкислювальні
метаболіти
або їхні
побічні
продукти
становили 26 %
від
радіоактивно
міченої дози.
Метаболітів
глекапревіру
в плазмі крові
не виявлено.

Через 3
дні
монотерапії
або
глекапревіром
у дозі 300 мг на
добу (N = 6), або
пібрентасвіром
у дозі 120 мг на
добу (N = 8) у
пацієнтів з хронічним
вірусним
гепатитом C
(ХВГС)  без
цирозу
середні
геометричні
значення AUC24
становили 13600 нг∙год/мл
для
глекапревіру
та 459 нг∙год/мл
для
пібрентасвіру.
Оцінка
фармакокінетичних
параметрів в
популяційних
фармакокінетичних
моделях має
внутрішню
невизначеність
через
нелінійність
дози та
перехресну
взаємодію
глекапревіру
і пібрентасвіру.
На основі
популяційних
фармакокінетичних
моделей
лікарського
засобу
Мавірет у
хворих на хронічну
форму
гепатиту С
встановлено,
що значення AUC24
при
досягненні
стабільних
концентрацій
глекапревіру
та
пібрентасвіру
становили 4800
та 1430 нг∙год/мл
у пацієнтів
без цирозу (N = 1804)
і 10500 та 1530
нг∙год/мл у
пацієнтів із
цирозом (N = 280)
відповідно.
Щодо
здорових
пацієнтів (N = 230)
результати
популяційної
оцінки AUC24,ss
були схожими
(з різницею 10 %)
для
глекапревіру
і на 34 % нижчими
для
пібрентасвіру
у хворих на
ВГС без
цирозу.

Лінійність/нелінійність

Площа
AUC
глекапревіру
збільшувалася
більше ніж
дозопропорційно
(застосування
1200 мг один раз
на добу
призводило
до 516-разового
підвищення
експозиції
порівняно з
застосуванням
дози 200 мг один
раз на добу),
що може бути
пов’язаним з
насиченням
транспортерів
захоплення
та ефлюксних
транспортерів.

Площа
AUC
пібрентасвіру
збільшувалася
більше ніж
дозопропорційно
при
застосуванні
доз до 120 мг
(понад
10-разове
підвищення
експозиції
після
застосуванні
дози 120 мг один раз
на добу
порівняно з 30
мг один раз
на добу), однак
при цьому
спостерігалася
лінійна фармакокінетика
в дозах ≥ 120 мг.
Нелінійне збільшення
експозиції
при
застосуванні
дози < 120 мг
може бути
пов’язане з
насиченням ефлюксних
транспортерів.

Біодоступність
пібрентасвіру
при
одночасному
застосуванні
з
глекапревіром
у 3 рази вища,
ніж при його
застосуванні
як
моноагента.
Глікапревір
зазнає
меншого
впливу при
застосуванні
разом з
пібрентасвіром.

Фармакокінетика
в особливих
популяціях пацієнтів

Раса/етнічне
походження

Не
потрібно
корегувати
дозу
лікарського засобу
Мавірет з
огляду на
расу чи
етнічне походження
пацієнта.

Стать

Не
потрібно
корегувати
дозу
лікарського засобу
Мавірет з
огляду на
стать
пацієнта.

Пацієнти
літнього
віку

Не
потрібно
корегувати
дозу лікарського
засобу
Мавірет
пацієнтам літнього
віку.
Популяційний
фармакокінетичний
аналіз у
пацієнтів з
ВГС
продемонстрував,
що у
вивченому
віковому
діапазоні (від
12 до 88 років) вік
не мав
клінічно
значущого впливу
на
експозицію
глекапревіру
чи пібрентасвіру.

Діти

У
рекомендованих
дозах
відповідно
до маси тіла
пацієнта
експозиція
глекапревіру
та
пібрентасвіру
у дітей віком
від 3 до < 12 років
потрапляла в
діапазон
експозиції у
дорослих з
досліджень
фази 2/3.
Препарат
Мавірет
випускається
у вигляді
таблеток для
дітей віком
від 12 до 18 років
або масою понад
45 кг. Гранули
не
досліджувались
у дітей віком
від 12 років.
Таблетки та
гранули не є
взаємозамінними.
Фармакокінетика
глекапревіру
та
пібрентасвіру
у дітей віком
до 3 років або
масою до 12 кг
не встановлена.

Порушення
функції
нирок

У
пацієнтів, не
інфікованих
ВГС, які мали
порушення
функції
нирок
легкого,
середнього,
тяжкого
ступеня або
термінальної
стадії, але
не
перебували
на діалізі,
показники експозиції
(AUC)
глекапревіру
та
пібрентасвіру
збільшувалися
≤ 56 % порівняно
з суб’єктами
з нормальною функцією
нирок. У
пацієнтів, не
інфікованих
ВГС, які
проходили
діаліз,
показники
експозиції (AUC)
глекапревіру
та
пібрентасвіру
були
подібними до
показників у
пацієнтів без
діалізу
(різниця ≤ 18 %). У
популяційному
фармакокінетичному
аналізі за
участю
пацієнтів,
інфікованих
ВГС, у
пацієнтів з
термінальною
стадією
ниркової
недостатності
(з діалізом
або без
нього)
показники експозиції
(AUC)
глекапревіру
та
пібрентасвіру
були вищими
на 86 % та 54 %
(відповідно),
ніж у
суб’єктів з
нормальною
функцією
нирок. Вищі
значення
можна
очікувати,
якщо враховувати
незв’язану
фракцію
препарату.

Загалом
зміни
експозиції
лікарського
засобу
Мавірет у
пацієнтів з
ХВГС та
порушеннями
функції
нирок (з
діалізом або
без нього) не
були клінічно
значущими.

Порушення
функції
печінки

Порівняно
з пацієнтами,
які не є
інфікованими
ВГС та мають
нормальну
функцію
печінки, при
застосуванні
клінічних
доз глекапревіру
та
пібрентасвіру
у пацієнтів з
порушенням
функції
печінки
класу А, В або
С за Чайлдом
— П’ю
показники
експозиції (AUC)
для глекапревіру
були вищими
на 33 %, на 100 % та в 11
разів (відповідно),
а для
пібрентасвіру
були подібними,
вищими на 26 % та
на 114 %
(відповідно). При
врахуванні
концентрацій
незв’язаної
форми
препарату в
плазмі можливі
більш високі
значення.

Популяційний
фармакокінетичний
аналіз показав,
що після
застосування
лікарського
засобу
Мавірет у
пацієнтів з
ХВГС та компенсованим
цирозом
експозиція
глекапревіру
була
приблизно
вдвічі
більша, а
експозиція
пібрентасвіру
була
аналогічна
рівням, які
спостерігалися
у пацієнтів з
ХВГС без
ознак цирозу.
Механізм
відмінностей
між
експозицією
глекапревіру
у хворих на
ХВГС з
цирозом або
без нього
невідомий.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікарський
засіб
Мавірет
показаний
для лікування
дітей віком
від трьох
років з хронічним
вірусним
гепатитом C
(ХВГС)
генотипів 1, 2, 3, 4, 5
або 6 без
цирозу або з
компенсованим
цирозом (клас
A за Чайлдом —
П’ю).

Лікарський
засіб
Мавірет
показаний
для лікування
дітей віком
від трьох
років з хронічним
вірусним
гепатитом C
(ХВГС)
генотипу 1,
які раніше
отримували
лікування
схемами, що
містили
інгібітори
NS5A-білка ВГС
або інгібітори
протеази NS3/4A,
але не
препарати
обох класів.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до діючих
речовин або
до будь-яких
допоміжних
речовин, що
входять до
складу
лікарського
засобу.

Тяжке
порушення
функції
печінки (клас
С за Чайлдом
— П’ю).

Супутнє
застосування
з
препаратами,
що містять
атазанавір,
аторвастатин,
симвастатин,
дабігатрану
етексилат, з
препаратами, що
містять
етинілестрадіол,
із сильними
індукторами
P-gp та CYP3A
(наприклад,
рифампіцин,
карбамазепін,
препарати
звіробою
продірявленого
(Hypericum perforatum),
фенобарбітал,
фенітоїн та
примідон). Більш детальну
інформацію
наведено
у розділі
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій».

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Потенційна
здатність
лікарського
засобу
Мавірет
впливати на
інші
лікарські
засоби

Глекапревір
і
пібрентасвір
є інгібіторами
P-глікопротеїну
(P-gp), білка
резистентності
раку
молочної залози
(BCRP), а також
поліпептиду,
що
транспортує
органічні
аніони (OATP) 1B1/3.
Одночасне
застосування
з лікарським
засобом
Мавірет може
збільшувати
плазмові
концентрації
лікарських
препаратів,
які є
субстратами P-gp
(наприклад,
дабігатрану
етексилат,
дигоксин), BCRP
(наприклад,
розувастатин)
або OATP1B1/3 (наприклад,
аторвастатин,
ловастатин,
правастатин,
розувастатин,
симвастатин).
Нижче наведено
детальні
рекомендації
стосовно
взаємодії з
чутливими
субстратами
P-gp, BCRP та OATP1B1/3. Для
інших
субстратів P-gp,
BCRP або OATP1B1/3 може
бути
потрібне
коригування
дози.

Глекапревір
і
пібрентасвір
є слабкими інгібіторами
цитохрому P450 (CYP) 3A
й
уридин-глюкуронозилтрансферази
(UGT) 1A1 в умовах in vivo.
Клінічно
значущого
збільшення
експозиції
чутливих субстратів
CYP3A (мідазоламу,
фелодипіну)
або UGT1A1 (ралтегравіру)
при їх
застосуванні
разом з лікарським
засобом
Мавірет не
спостерігали.

В умовах in vitro і
глекапревір,
і
пібрентасвір
інгібують помпу
виведення
солей жовчних
кислот (BSEP).

Значного
інгібування
CYP1A2, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6, UGT1A6, UGT1A9, UGT1A4, UGT2B7, OCT1, OCT2,
OAT1, OAT3, MATE1 або MATE2K не
очікується.

Пацієнти,
які
проходять
лікування
антагоністами
вітаміну К

Оскільки
функція
печінки може
змінюватися
під час
лікування
лікарським засобом
Мавірет,
рекомендовано
забезпечити
ретельний
моніторинг
значень
міжнародного
нормалізованого
відношення
(МНВ).

Потенційна
здатність
інших
лікарських засобів
впливати на
Мавірет

Застосування
разом із
сильними індукторами
P-gp/CYP3A

Лікарські
засоби, які є
сильними
індукторами
P-gp та CYP3A (такі як
рифампіцин,
карбамазепін,
препарати
звіробою
продірявленого
(Hypericum perforatum),
фенобарбітал,
фенітоїн та
примідон),
можуть
суттєво
знижувати
концентрації
глекапревіру
або
пібрентасвіру
в плазмі
крові та
призводити
до зниження
терапевтичного
ефекту
лікарського
засобу
Мавірет або
до втрати
вірусологічної
відповіді.
Супутнє
застосування
таких
лікарських
засобів з
препаратом
Мавірет
протипоказане.

Супутнє
застосування
лікарського
засобу
Мавірет з
препаратами,
які є
помірними
індукторами
P-gp/CYP3A, може знижувати
плазмові
концентрації
глекапревіру
та
пібрентасвіру
(наприклад,
окскарбазепін,
еслікарбазепін,
лумакафтор,
кризотиніб).
Супутнє
застосування
помірних
індукторів
не
рекомендовано.

Глекапревір
і
пібрентасвір
є субстратами
ефлюксних
транспортерів
P-gp та/або BCRP.
Глекапревір
також є
субстратом
транспортерів
печінкового
захоплення
OATP1B1/3. Супутнє
застосування
лікарського
засобу
Мавірет з
препаратами,
які інгібують
P-gp та BCRP
(наприклад,
циклоспорин,
кобіцистат,
дронедарон,
ітраконазол,
кетоконазол, ритонавір),
може
уповільнювати
елімінацію
глекапревіру
та
пібрентасвіру,
а отже збільшувати
плазмову
експозицію
противірусних
препаратів.
Лікарські
засоби, що
інгібують OATP1B1/3
(такі як
елвітегравір,
циклоспорин,
дарунавір,
лопінавір),
підвищують
системну
концентрацію
глекапревіру.

Встановлені
та
потенційні
взаємодії з
лікарськими
засобами

Нижче
наведено
дані про
середній (за
методом
найменших
квадратів з 90 %
довірчим
інтервалом)
вплив на
концентрації
Мавірету та
деяких
поширених
лікарських препаратів
у разі їх
одночасного
застосування.
Напрямок
стрілки
відповідає
напрямку
зміни
експозиції (Cmax,
AUC та Cmin)
глекапревіру,
пібрентасвіру
та супутнього
лікарського засобу
[↑ —
збільшення  (понад 25
%),  ↓ —
зменшення
(понад 20 %), ↔ —
без змін (дорівнює
або менше
20-відсоткового
зменшення або
25-відсоткового
збільшення)].
Перелік лікарських
засобів не є
вичерпним.

Блокатори
рецепторів
ангіотензину-ІІ

Лозартан 50 мг, однократна
доза. ↑
Лозартан, ↑
лозартан карбонова
кислота. Корегування
дози не
потрібне.

Валсартан 80 мг,
однократна
доза
(інгібування
OATP1B1/3). ↑ Валсартан. Корегування
дози не
потрібне.

Протиаритмічні
засоби

Дигоксин 0,5 мг,
однократна
доза (інгібування
P-gp). ↑ Дигоксин. Рекомендовано
призначати з
обережністю та
контролювати
терапевтичні
концентрації
дигоксину.

Антикоагулянти

Дабігатрану
етексилат 150 мг,
однократна
доза
(інгібування
P-gp). ↑ Дабігатран.
Супутнє
застосування
протипоказане.

Протисудомні

Карбамазепін 200 мг,
двічі на добу
(індукція P-gp/CYP3A). ↓
Глекапревір,
↓пібрентасвір. Супутнє
застосування
може
призводити
до зниження
терапевтичного
ефекту
лікарського
засобу
Мавірет і є
протипоказаним.

Фенітоїн,
фенобарбітал,
примідон. Не
вивчали. Очікується:
↓
глекапревір,
↓пібрентасвір.
Супутнє
застосування
може
призводити
до зниження
терапевтичного
ефекту
лікарського
засобу
Мавірет і є
протипоказаним.

Протимікобактеріальні
засоби.

Рифампіцин 600 мг,
однократна
доза
(інгібування
OATP1B1/3). ↑ Глекапревір,
↔
пібрентасвір.
Супутнє
застосування
протипоказане.

Рифампіцин 600 мг,
один раз на
добу (вплив
рифампіцину
на глекапревір
і
пібрентасвір
через 24
години після
застосування
останньої
дози рифампіцину,
індукція P-gp/BCRP/CYP3A).
↓ Глекапревір,
↓
пібрентасвір.
Супутнє застосування
протипоказане.

Засоби,
що містять
етинілестрадіол

Етинілестрадіол
(EE) /
норгестимат
35 мкг / 250 мкг один
раз на добу
або
EE/левоноргестрел

20 мкг / 100 мкг
один раз на
добу. ↑ EE, ↑
норелгестромін,
↑ норгестрел. Супутнє
застосування
лікарського
засобу
Мавірет з
препаратами,
що містять
етинілестрадіол,
протипоказане
через ризик
підвищення
рівня
аланінамінотрансферази
(АЛТ). Не
потрібно
коригувати
дозу при
супутньому
застосуванні
левоноргестрелу,
норетидрону
або
норгестимату
як контрацептивного
прогестагену.

Рослинні
препарати

Звіробій
продірявлений (Hypericum perforatum)
(індукція P-gp/CYP3A).
Не вивчали.
Очікується: ↓
глекапревір,
↓
пібрентасвір.
Супутнє
застосування
може
призвести до
зниження терапевтичного
ефекту
лікарського
засобу
Мавірет і є
протипоказаним.

Противірусні
препарати
для
лікування ВІЛ

Атазанавір +
ритонавір
300/100 мг, один раз
на добу
(повідомлялося
про вплив
атазанавіру
та
ритонавіру
на першу дозу
глекапревіру
та
пібрентасвіру).
↑
Глекапревір,
↑
пібрентасвір.
Супутнє застосування
з
атазанавіром
протипоказане
через ризик
підвищення
рівня АЛТ.

Дарунавір +
ритонавір
800/100 мг, один раз
на добу. ↑
Глекапревір, ↔
пібрентасвір. Супутнє
застосування
з
дарунавіром
не рекомендовано.

Ефавіренц /
емтрицитабін
/ тенофовіру
дизопроксилу
фумарат 600/200/300 мг,
один раз на
добу. ↑
Тенофовір. Вплив
ефавіренцу /
емтрицитабіну
/ тенофовіру
дизопроксилу
фумарату на
глекапревір
і
пібрентасвір
кількісно не
визначали в
цьому
дослідженні
напряму, проте
експозиція
глекапревіру
та пібрентасвіру
була значно
нижчою, ніж в
історичній контрольній
групі.
Супутнє
застосування
з ефавіренцем
не
рекомендується,
оскільки може
призвести до
зниження
терапевтичного
ефекту
лікарського
засобу
Мавірет. Не очікується
клінічно
значущої
взаємодії з
тенофовіру дизопроксилу
фумаратом.

Елвітегравір
/ кобіцистат /
емтрицитабін
/ тенофовіру
алафенамід
(інгібування
P-gp, BCRP та OATP
кобіцистатом,
інгібування
OATP
елвітегравіром).
↔ Тенофовір,
↑ глекапревір,
↑
пібрентасвір.
Корегування
дози не
потрібне.

Лопінавір/ритонавір
400/100 мг, двічі на
добу. ↑
Глекапревір,
↑
пібрентасвір. Супутнє
застосування
не
рекомендовано.

Ралтегравір  400
мг, двічі на
добу
(інгібування
UGT1A1). ↑
Ралтегравір. Корегування
дози не
потрібне.

Противірусні
засоби, які
застосовуються
для
лікування
ВГС

Софосбувір 400 мг,
однократна
доза
(інгібування
P-gp/BCRP). ↑ Софосбувір,
↑ GS-331007,   ↔
глекапревір,
↔ пібрентасвір.
Корегування
дози не
потрібне.

Інгібітори
редуктази
ГМГ-КоА

Аторвастатин 10 мг, один
раз на добу
(інгібування
OATP1B1/3, P-gp, BCRP, CYP3A). ↑ Аторвастатин. Супутнє
застосування
аторвастатину
протипоказане.

Симвастатин 5 мг, один
раз на добу
(інгібування
OATP1B1/3, P-gp, BCRP). ↑
Симвастатин,
↑симвастатинова
кислота. Супутнє
застосування
симвастатину
протипоказане.

Ловастатин 10 мг, один
раз на добу
(інгібування
OATP1B1/3, P-gp, BCRP). ↑
Ловастатин,
↑ ловастатинова
кислота. Супутнє
застосування
не
рекомендоване.
У разі
застосування
доза
ловастатину
не повинна
перевищувати
20 мг/добу, а
пацієнти
мають
перебувати
під наглядом.

Правастатин 10 мг, один
раз на добу
(інгібування
OATP1B1/3). ↑
Правастатин. Рекомендовано
призначати з
обережністю. Доза
правастатину
не повинна
перевищувати
20 мг/добу.

Розувастатин 5 мг, один
раз на добу
(інгібування
OATP1B1/3, BCRP). ↑
Розувастатин. Рекомендовано
призначати з
обережністю. Доза
розувастатину
не повинна
перевищувати
5 мг/добу.

Флувастатин,
пітавастатин. Не
вивчали.
Очікується: ↑
флувастатин,
↑ пітавастатин. Взаємодія
з
флувастатином
та
пітавастатином
ймовірна, а
тому
рекомендовано
з обережністю
призначати
цю
комбінацію.
На початку
лікування
противірусними
препаратами прямої
дії статини
рекомендовано
застосовувати
у низьких
дозах.

Імунодепресанти

Циклоспорин
100 мг,
однократна
доза або циклоспорин
400 мг,
однократна
доза.
↑ Глекапревір
(у пацієнтів
з ВГС, яким
проведено
трансплантацію
і які
отримували
середню дозу
циклоспорину
100 мг на добу,
спостерігали
підвищення
експозиції
глекапревіру
у 2,4 раза порівняно
з рівнями
експозиції,
що
спостерігалися
у пацієнтів,
які не отримували
циклоспорин),
↑
пібрентасвір. Мавірет
не
рекомендовано
застосовувати
пацієнтам,
яким
потрібні
стабільні
дози циклоспорину
> 100 мг на добу.
Якщо
неможливо уникнути
такої
комбінації,
її
застосування
можна
розглядати
за умови, що
користь
переважає
ризик і
забезпечено
ретельний
клінічний
контроль.

Такролімус 1 мг,
однократна
доза
(інгібування
CYP3A4 та P-gp). ↑ Такролімус,
↔
глекапревір,
↔
пібрентасвір.
Мавірет з
обережністю
призначають
з
такролімусом.
Очікується
підвищення
концентрації
такролімусу.
Тому рекомендовано
контролювати
концентрацію
такролімусу
і відповідно
скорегувати
його дозу.

Інгібітори
протонної
помпи

Омепразол 20 мг,
один раз на
добу
(підвищення
рівня pH у шлунку).
↓
Глекапревір,
↔
пібрентасвір.
Корегування
дози не потрібне.

Омепразол 40 мг,
один раз на
добу (1 година
до сніданку).
↓ Глекапревір,
↔
пібрентасвір.
Корегування
дози не
потрібне.

Омепразол 40 мг,
один раз на
добу (ввечері,
окремо від
прийому їжі). ↓
Глекапревір,
↔ пібрентасвір.
Корегування
дози не
потрібне.

Антагоністи
вітаміну К

Не
вивчали.
Рекомендовано
забезпечити
ретельний
моніторинг
МНВ у разі
застосування
будь-якого
антагоніста
вітаміну К.
Це пов’язано
зі зміною
функціонування
печінки під
час терапії
лікарським
засобом
Мавірет.

Додаткові
дослідження
взаємодії
лікарських
засобів було
проведено із
застосуванням
таких
засобів:
абакавір,
амлодипін, бупренорфін,
кофеїн,
декстрометорфан,
долутегравір,
емтрицитабін,
фелодипін,
ламівудин,
ламотриджин,
метадон,
мідазолам,
налоксон,
норетиндрон
або інші
контрацептиви,
які містять
лише
прогестин,
рилпівірин,
тенофовіру
алафенамід
та
толбутамід.
Клінічно
значущої
взаємодії
цих
препаратів з
лікарським
засобом
Мавірет не
виявлено.

Особливості
застосування.

Реактивація
вірусу
гепатиту B

Під час
або після
лікування
противірусними
препаратами
прямої дії
повідомлялося
про випадки
реактивації
вірусу
гепатиту В
(ВГВ), деякі з
них були
летальними.
Скринінгові
тести на ВГВ
слід
проводити у
всіх пацієнтів
до початку
лікування.
Пацієнти з коінфекцією
ВГВ/ВГС
зазнають
ризику реактивації
ВГВ, а відтак
мають
перебувати
під контролем
і потребують
лікування
згідно з
діючими
клінічними
протоколами.

Порушення
функції
печінки

Мавірет
не
рекомендовано
призначати
пацієнтам з
помірним
порушенням
функції
печінки (клас
В за Чайлдом
— П’ю), лікарський
засіб
протипоказаний
при тяжкому
порушенні
функції
печінки (клас
С за Чайлдом
— П’ю).

Пацієнти,
у яких
попереднє
лікування
інгібіторами
NS5A та/або NS3/4A, було
невдалим

У
дослідженні
MAGELLAN-1 брали
участь
пацієнти, інфіковані
ВГС генотипу
1, і дуже
обмежена кількість
пацієнтів,
інфікованих  ВГС генотипу
4, які мали в
анамнезі
невдале лікування
схемами,  що
можуть
викликати резистентність
до
глекапревіру/пібрентасвіру.
Як і
очікувалося,
ризик
невдачі
лікування
був вищим у
тих
пацієнтів,
які вже проходили
курс
лікування
препаратами
обох класів.
Алгоритм,
який дав би
змогу спрогнозувати
ризик
невдачі
лікування на
основі даних
про
резистентність
перед початком
лікування, не
був
встановлений.
Кумуляція
резистентності
до
препаратів
обох класів
була загальною
рисою для
пацієнтів,
які зазнали невдачі
повторного
лікування
глекапревіром/пібрентасвіром
у
дослідженні
MAGELLAN-1. Даних про
повторне
лікування
пацієнтів,
інфікованих
ВГС
генотипів 2, 3, 5
або 6, немає.
Мавірет не рекомендовано
призначати з
метою повторного
лікування
пацієнтів,
які раніше
отримували
інгібітори
обох класів.

Взаємодія
з
лікарськими
засобами

Не
рекомендовано
застосовувати
одночасно з
деякими
лікарськими
засобами, що
докладно
описано в
розділі
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій».

Застосування
хворим на
цукровий
діабет

У
діабетиків
може
спостерігатися
покрашення
контролю
рівня
глюкози, що
потенційно
може
призвести до
симптоматичної
гіпоглікемії
після
початку лікування
ХВГС
противірусними
препаратами
прямої дії.
Рівень
глюкози у
пацієнтів з
цукровим
діабетом, які
розпочинають
терапію противірусними
препаратами
прямої дії, слід
ретельно
контролювати,
особливо у
перші 3
місяці, а за
потреби —
переглянути
призначені
їм протидіабетичні
засоби.
Лікаря, який
відповідає
за лікування
цукрового
діабету у пацієнта,
необхідно
проінформувати
про початок
терапії
противірусними
препаратами
прямої дії.

Лактоза

Мавірет у
гранулах
містить лактозу.
Пацієнти з
рідкісною
спадковою
непереносимістю
галактози,
дефіцитом
лактази або
мальабсорбцією
глюкози-галактози
не повинні
приймати цей
лікарський
засіб

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність

Даних
про
застосування
глекапревіру
або
пібрентасвіру
вагітним
немає або ці
дані є
обмеженими
(менше 300
вагітних).

Дослідження
глекапревіру
або
пібрентасвіру
на
щурах/мишах
не вказують
на пряму чи опосередковану
репродуктивну
токсичність.
На тлі
застосування
глекапревіру
у кролів спостерігали
токсичність
для
материнського
організму,
зокрема
внутрішньоутробну
загибель
потомства, що
унеможливило
оцінювання
глекапревіру
у цього виду
тварин у концентраціях,
призначених
для застосування
в клінічній
практиці. Як
запобіжний захід,
Мавірет не
рекомендовано
застосовувати
під час вагітності.

Годування
груддю

Невідомо,
чи
екскретується
глекапревір
або
пібрентасвір
у грудне
молоко
людини. Наявні
фармакокінетичні
дані у тварин
свідчать про екскрецію
глекапревіру
та
пібрентасвіру
в молоко. Не
можна
виключити
ризик для
дитини, яка
перебуває на
грудному
вигодовуванні.
Потрібно прийняти
рішення про
припинення
годування груддю
або
припинення
терапії
лікарським засобом
Мавірет,
враховуючи
переваги грудного
вигодовування
для дитини та
переваги
терапії для
матері.

Фертильність

Немає
даних про
вплив
глекапревіру
та/або пібрентасвіру
на
фертильність.
Під час дослідження
на тваринах
не було
встановлено
шкідливого
впливу
глекапревіру
чи пібрентасвіру
на
фертильність
при рівнях
експозиції,
які були
вищими за експозицію,
що
спостерігалася
у людини при застосуванні
рекомендованої
дози.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Мавірет
не впливає на
здатність
керувати транспортними
засобами та
працювати з
іншими
автоматизованими
системами
або виявляє незначний
вплив.

Спосіб
застосування
та дози.

Лікування
лікарським
засобом
Мавірет має
розпочинати
та
контролювати
лікар з досвідом
ведення
пацієнтів з
ХВГС.

Дози

Діти
віком від 3 до 12
років та
масою тіла
від 12 до 45 кг.

Дані про
рекомендовану
тривалість
лікування
лікарським
засобом
Мавірет для
пацієнтів з
ВГС
генотипів 1, 2, 3, 4, 5
або 6 та
компенсованою
печінковою
недостатністю
(з цирозом або
без нього)
наведено в
таблиці 4 та
таблиці 5. Кількість
саше та дозування
залежно від
маси тіла
дітей
наведено у
таблиці 6.
Саше слід
приймати
разом з їжею один
раз на день.

Таблиця
4

Рекомендована
тривалість
лікування
лікарським
засобом
Мавірет для
пацієнтів, які
раніше не
отримували
терапії ХВГС

Генотип

Рекомендована
тривалість
лікування

Без
цирозу

З
цирозом

Генотип 1, 2,
3, 4, 5, 6

8 тижнів

8 тижнів

Таблиця
5

Рекомендована
тривалість
лікування
лікарським
засобом
Мавірет для
пацієнтів, які
раніше
отримували
лікування

Генотип

Пацієнти,
які раніше
отримували
лікування:

Рекомендована
тривалість
лікування

Без
цирозу

З
компенсованим
цирозом  (клас A
за Чайлдом —
П’ю)

1

інгібіторами
NS5A1, але не
інгібіторами
протеази NS3/4A

16
тижнів

16
тижнів

інгібіторами
протеази NS3/4A2,
але не
інгібіторами
NS5A

12
тижнів

12
тижнів

1, 2, 4, 5, або 6

ПРС3

8
тижнів

12
тижнів

3

ПРС3

16
тижнів

16
тижнів

1Пацієнти
в клінічних
дослідженнях
попередньо
лікувалися
схемами, що
містять ледіпасвір
і софосбувір
або
даклатасвір
з пегільованим
інтерфероном
та
рибавірином.

2Пацієнти
в клінічних
дослідженнях
попередньо
лікувалися
схемами, що
містять симепревір
і софосбувір
або
симепревір,
боцепревір
або
телапревір з
пегільованим
інтерфероном
та
рибавірином.

3ПРС —
пегільований
інтерферон
(П), рибавірин
(Р) та/або
софосбувір
(С), але без
попереднього
лікування
інгібіторами
NS3/4A або NS5A.

Таблиця 6

Рекомендована
доза для
дітей віком
від 3 до 12 років

Маса
дитини (кг)

Кількість
саше один
раз на добу

(глекапревір
+
пібрентасвір)

Від
≥12 до < 20 кг

3
саше (150 мг +
60 мг)

Від
≥20 до <30 кг

4
саше (200 мг +
80 мг)

Від
≥30 до < 45 кг

5
саше (250 мг + 100 мг)

Дозу
таблеток
Мавірет для
дорослих
слід застосовувати
дітям з масою
тіла 45 кг або
більше. Дози
наведені в
інструкції
для медичного
застосування
лікарського
засобу Мавірет
у формі
таблеток,
вкритих
плівковою оболонкою.

Пропущений
прийом дози

У
разі
пропуску
прийому дози
призначену дозу
лікарського
засобу
Мавірет
можна прийняти
протягом 18
годин після
планового
часу прийому.
Якщо з
моменту, коли
пацієнт мав зазвичай
прийняти
Мавірет,
минуло понад
18 годин, пацієнту
не
можна
приймати
пропущену
дозу, а слід
застосувати
наступну
дозу за
звичайним
графіком.
Пацієнтів
слід
проінструктувати
не приймати
подвійну
дозу
препарату.

Якщо
протягом 3
годин після
прийому
препарату виникло
блювання,
слід
прийняти
додаткову
дозу лікарського
засобу
Мавірет. Якщо
блювання виникло
через 3
години після
застосування
препарату,
приймати
додаткову
дозу лікарського
засобу
Мавірет не
потрібно.

Порушення
функції
нирок

Не
потрібно
коригувати
дозу лікарського
засобу
Мавірет
пацієнтам з
порушенням
функції
нирок будь-якого
ступеня, у
тому числі
пацієнтам на
діалізі.

Порушення
функції
печінки

Не
потрібно
коригувати
дозу лікарського
засобу
Мавірет
пацієнтам з
порушенням
функції
печінки легкого
ступеня (клас
A за Чайлдом —
П’ю). Мавірет не
рекомендований
пацієнтам з
помірним порушенням
функції
печінки (клас
В за Чайлдом
— П’ю) і є
протипоказаним
при тяжкому
порушенні
функції
печінки (клас
С за Чайлдом
— П’ю).

Пацієнти,
яким
трансплантовано
печінку або
нирку

Після
проведення
оцінки, курс
лікування тривалістю
12 тижнів може
бути
рекомендований
пацієнтам з
цирозом чи
без нього,
яким трансплантовано
печінку або
нирку.
Можливість
призначення
лікування
курсом 16
тижнів слід
розглянути
для
пацієнтів з ВГС
генотипу 3,
які
отримували
лікування режимом
пегільований
інтерферон +
рибавірин ±
софосбувір
або режимом
софосбувір +
рибавірин.

Пацієнти
з
коінфекцією
ВІЛ-1

При
призначенні
дози для цієї
категорії пацієнтів
дотримуйтесь
рекомендацій,
наведених в
таблицях 4 та 5.
Рекомендації
щодо
дозування
при одночасному
застосуванні
з
противірусними
препаратами
для
лікування
ВІЛ інфекції
наведено в
розділі
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій».

Спосіб
застосування

Для
перорального
застосування.

Пацієнтів
слід
проінструктувати
про необхідність
приймати
рекомендовану
дозу лікарського
засобу
Мавірет під
час їжі один
раз на добу.

Добову
дозу гранул
(весь вміст
необхідної кількості
саше, рожеві
та жовті
гранули) слід
додати у
невелику
кількість
м’якої їжі з
низьким
вмістом води,
яка прилипає
до ложки і її
можна
проковтнути
без жування
(наприклад,
арахісове
масло,
шоколадна
паста з лісовим
горіхом,
м’який/вершковий
сир, густе
варення або
грецький
йогурт). Не
слід вживати
рідини або
продукти, які
можуть стікати
з ложки,
оскільки
ліки можуть
швидко розчинитися
і стати менш
ефективними.
Суміш їжі та
гранул слід
проковтнути
негайно, гранули
не слід
подрібнювати
або жувати.
Гранули
лікарського
засобу
Мавірет не
слід вводити
через трубки
для
ентерального
годування.

Діти.

Застосовується
дітям віком
від 3 до 12 років та
масою тіла
від 12 до 45 кг. Безпека
та
ефективність
лікарського
засобу
Мавірет у
дітей віком
до 3 років або
масою до 12 кг
не встановлені.
Дані
відсутні.
Дітям з масою
тіла 45 кг і
більше слід
використовувати
таблетовану
форму
препарату. Оскільки
різні
лікарські
форми
препарату
мають різні
фармакокінетичні
профілі, таблетки
і гранули,
вкриті
оболонкою, не
є взаємозамінними.
Повний курс
лікування
необхідно
проводити
застосовуючи
одну лікарську
форму.

Передозування.

Найвищі
задокументовані
дози, які
застосовували
здоровим
добровольцям,
становлять
1200 мг
глекапревіру
один раз на
добу протягом
7 днів та 600 мг
пібрентасвіру
один раз на добу
протягом 10
днів.
Безсимптомне
підвищення
рівнів АЛТ у
сироватці
крові (> 5 разів
за ВМН
[верхня межа
норми]) спостерігали
в 1 з 70 здорових
добровольців
після
застосування
багатократних
доз глекапревіру
(700 мг або 800 мг)
один раз на
добу упродовж
≥ 7 днів. У разі
передозування
слід контролювати
стан
пацієнта
щодо появи
ознак і
симптомів
токсичності.
Необхідно
негайно
розпочати
відповідне
симптоматичне
лікування.
Глекапревір
і пібрентасвір
у значному
обсязі
гемодіалізом
не видаляються.

Побічні
реакції.

Безпеку
лікарського
засобу
Мавірет у пацієнтів
з
компенсованим
захворюванням
печінки (з
цирозом або
без нього),
які протягом
8, 12 або 16 тижнів
отримували лікування
цим
препаратом,
оцінювали у
клінічних
дослідженнях
фаз 2 та 3, під
час яких проведено
оцінку
приблизно 2300
пацієнтів. Найчастішими
побічними
реакціями (частота
≥ 10 %) були
головний
біль та
втомлюваність.
Менше 0,1 % осіб,
які
отримували
Мавірет, мали
серйозні
побічні
реакції
(транзиторна
ішемічна
атака).
Частка
пацієнтів,
які отримували
Мавірет і
остаточно
припинили лікування
через
побічні
реакції,
становила 0,1 %.
Тип і
тяжкість
побічних
реакцій у пацієнтів
із цирозом
були загалом
порівнянні з
побічними
реакціями,
які
спостерігали
у пацієнтів
без цирозу.

Нижчезазначені
побічні
реакції були
виявлені у
пацієнтів,
які
отримували
Мавірет. Ці
побічні
реакції представлені
за системами
органів та
частотою їх
виникнення. Частота
проявів
побічних
реакцій
встановлена
за такими
критеріями:
дуже часті (≥1/10); часті (≥1/100, <1/10);
нечасті (≥1/1000, <1/100);
рідкісні (≥1/10 000, <1/1000), дуже
рідкісні (< 1/10 000)
або частота
невідома (не
можна
визначити на підставі
наявних
даних).

Таблиця 7

Побічні
реакції,
виявлені при
застосуванні
лікарського
засобу
Мавірет

Частота

Побічні
реакції

Порушення
з боку
імунної
системи

Нечасті

ангіоневротичний
набряк

Порушення
з боку
нервової
системи

Дуже
часті

головний
біль

Порушення
з боку
шлунково-кишкового
тракту

Часті

діарея,
нудота

Порушення
з боку шкіри
і
підшкірних
тканин

Частота
невідома

свербіж

Загальні
розлади і
порушення в
місці введення
препарату

Дуже
часті

втомлюваність

Часті

астенія

Опис
деяких
побічних
реакцій

Побічні
реакції у
пацієнтів з
тяжким порушенням
функції
нирок, у тому
числі у
пацієнтів на
діалізі

Безпеку
застосування
лікарського
засобу
Мавірет
пацієнтам із
хронічною
хворобою
нирок
(включаючи пацієнтів
на діалізі)
та ХВГС
генотипів 1, 2, 3, 4, 5
або 6 з
компенсованою
функцією
печінки (з
цирозом або
без нього)
оцінювали у
дослідженнях
EXPEDITION-4 (n = 104) та EXPEDITION-5 (n = 101).
Найчастішими
побічними
реакціями у
пацієнтів з
тяжким
порушенням
функції
нирок у
дослідженні
EXPEDITION-4 були свербіж
(17 %) і
втомлюваність
(12 %), а у
дослідженні
EXPEDITION-5 — свербіж (14,9
%).

Побічні
реакції у
пацієнтів,
яким трансплантовано
печінку або
нирку

Безпеку
лікарського
засобу
Мавірет оцінювали
у 100 реципієнтів
печінки або
нирки з  ХВГС
генотипів 1, 2, 3, 4
або 6 без
цирозу
(дослідження
MAGELLAN-2). Загальний
профіль
безпеки у
реципієнтів
трансплантатів
був
порівнюваним
з профілем
безпеки у
дослідженнях
фаз 2 та 3. Побічні
реакції, які
спостерігалися
у більше 5 %
пацієнтів,
які
отримували
Мавірет
протягом 12
тижнів,
включали
головний
біль (17 %),
втомлюваність
(16 %), нудоту (8 %) та
свербіж (7 %).

Безпека
у пацієнтів з
коінфекцією
ВГС/ВІЛ-1

Загальний
профіль
безпеки у
пацієнтів з коінфекцією
ВГС/ВІЛ-1
(дослідження
ENDURANCE-1 та EXPEDITION-2) був
порівнянним
з профілем
безпеки у
пацієнтів з
моноінфекцією
ВГС.

Діти

Безпеку
лікарського
засобу
Мавірет у підлітків
з ВГС
генотипів 1–6
оцінювали за
даними
відкритого
дослідження
фаз 2 та 3 за
участю 47
пацієнтів
віком від 12 до 18
років, які
отримували
Мавірет
протягом 8–16
тижнів
(частина 1
дослідження
DORA). Побічні
реакції, які
спостерігалися
у цьому
дослідженні,
були
порівнянними
з реакціями,
які
спостерігали
у клінічних дослідженнях
лікарського
засобу Мавірет
за участю
дорослих
осіб.

Безпеку
лікарського
засобу
Мавірет у дітей
віком від 3 до 12
років,
інфікованих
ВГС генотипів
1–6, оцінювали
за даними
відкритого дослідження
фази 2/3 за
участю 80
пацієнтів
віком від 3 до <
12 років, які
отримували
Мавірет відповідно
до маси у
формі гранул,
вкритих оболонкою,
упродовж 8, 12
або 16 тижнів
(частина 2 дослідження
DORA).
Спостережувані
побічні реакції
були схожі з
такими, які
виявляли  під
час
клінічних
досліджень
лікарського
засобу
Мавірет у
формі
таблеток, вкритих
плівковою
оболонкою, у
підлітків та
дорослих.
Діарея,
нудота та
блювота
спостерігалися
з дещо вищою
частотою у
дітей у порівнянні
з підлітками
(побічні
реакції: 3,8 % проти
0 %, 3,8 % проти 0 % та 7,5 %
проти 2,1 %
відповідно).

Підвищення
рівнів
білірубіну у
сироватці

Підвищення
загального
білірубіну
щонайменше
вдвічі від
верхньої
межі норми
(ВМН) спостерігали
у 1,3 % пацієнтів
у зв’язку з
глекапревіропосередкованим
інгібуванням
переносників
білірубіну
та його
метаболізму.
Підвищення
рівнів
білірубіну було
безсимптомним,
транзиторним
і зазвичай
спостерігалося
на початку
лікування. Підвищення
рівня
білірубіну
переважно
відбувалось
за рахунок
непрямої фракції
і не було
пов’язано з
підвищенням
рівнів АЛТ.
Підвищення
прямого
білірубіну відмічалося
у 0,3 % пацієнтів.

Термін
придатності.

3 роки.

Умови
зберігання.

Не
потребує
особливих
умов
зберігання.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

28
саше в
картонній
коробці.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

Еббві С.р.л.,
Італія / AbbVie S.r.l., Italy

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Ср 148 Понтіна
Км 52 Снс,
Камповерде
Ді Апріліа, 04011, Італія

Sr 148 Pontina Km 52 Snc, Campoverde Di Aprilia, 04011, Italy