ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного застосування
лікарського
засобу

ЦИТЕРАЛ®

(CITERAL®)

Склад:

діюча
речовина: ciprofloxacin;

1 таблетка
містить
ципрофлоксацину
250 мг або 500 мг (у
формі
ципрофлоксацину
гідрохлориду
моногідрату
291,5 мг або 583 мг);

допоміжні
речовини: желатин,
крохмаль кукурудзяний,
кремнію
діоксид
колоїдний безводний,
кросповідон,
магнію
стеарат, целюлоза
мікрокристалічна;

оболонка:
гіпромелоза,
макрогол 4000,
титану
діоксид (Е 171).

Лікарська
форма.
Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
по 250 мг:
довгасті
двоопуклі,
вкриті
плівковою
оболонкою
таблетки від
білого до
злегка
жовтуватого
кольору;

таблетки
по 500 мг: довгасті
двоопуклі,
вкриті
плівковою
оболонкою
таблетки від
білого до
злегка
жовтуватого
кольору з
рискою з одного
боку.

Фармакотерапевтична
група. Антибактеріальні
засоби для
системного
застосування.
Фторхінолони.
Код АТX J01M A02.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Ципрофлоксацин
in vitro проявляє
високу
ефективність
щодо
широкого спектра
грамнегативних
і
грампозитивних
збудників. Механізм
антибактеріальної
дії зумовлений
здатністю
ципрофлоксацину
пригнічувати
топоізомерази
ІІ типу
(ДНК-гіразу
та
топоізомеразу IV), які є
необхідними у
багатьох
процесах
життєвого
циклу ДНК, таких
як реплікація,
транскрипція,
репарація і
рекомбінація.

Ефективність
головним
чином
залежить від
співвідношення
між
максимальною
концентрацією
в сироватці
крові (Cmax) та
мінімальною
інгібіторною
концентрацією
(МІК)
ципрофлоксацину
для
бактеріального
патогену і від
значення
площі під
кривою (AUC) та МІК.

Резистентність
до
ципрофлоксацину
іn vitro зазвичай
пов’язана з
мутаціями
сайту-мішені,
які
виникають у
бактеріальних
топоізомеразах
і ДНК-гіразі
шляхом
багатоступеневих
мутацій.
Одинарні
мутації
можуть
призвести, імовірніше,
до зниження
чутливості, а
не до клінічної
резистентності.
Однак
множинні мутації
зазвичай
спричиняють
клінічну резистентність
до
ципрофлоксацину
та перехресну
резистентність
до хінолонів.

Механізми
резистентності,
які
інактивують
інші антибіотики,
такі як
зниження
проникності
зовнішньої
стінки
бактерії
(притаманно
для Pseudomonas aeruginosa) та
активне
виведення
препарату з
клітини (ефлюкс),
можуть
вплинути на
чутливість
до ципрофлоксацину.
Повідомляли
про розвиток
плазмідопосередкованої
резистентності,
кодованої qnr-геном
антибіотикорезистентності.

Спектр
антибактеріальної
активності.

Контрольні
точки
відділяють
чутливі штами
від штамів із
середньою
чутливістю, а
останні - від
резистентних
штамів.

Рекомендації
EUCAST

Мікроорганізми

Чутливі

Резистентні

Enterobacteria

£ 0,25 мг/л

> 0,5 мг/л

Salmonella spp.

£ 0,06 мг/л

> 0,06 мг/л

Pseudomonas spp.

£ 0,5 мг/л

> 0,5 мг/л

Acinetobacter spp.

£ 1 мг/л

> 1 мг/л

Staphylococcus spp.1

£ 1 мг/л

> 1 мг/л

Haemophilus influenzae

£ 0,06 мг/л

> 0,06 мг/л

Moraxella catarrhalis

£ 0,125 мг/л

> 0,125 мг/л

Neisseria gonorrhoeae

£ 0,03 мг/л

> 0,06 мг/л

Neisseria meningitidis

£ 0,03 мг/л

> 0,03 мг/л

Не пов’язані
з видами
контрольні
точки*

£ 0,25 мг/л

> 0,5 мг/л

1          Staphylococcus
spp. – контрольні
точки для ципрофлоксацину
мають
відношення
до терапії із
застосуванням
високих доз.

*          Не пов’язані
з видами
контрольні
точки були
визначені
головним
чином на
основі даних
співвідношення
фармакокінетичних
та
фармакодинамічних
даних і
не залежать
від МІК для
окремих видів.
Вони
використовуються
тільки для видів,
які не мають
власних
контрольних
точок, а не
для тих
видів, у яких
проведення
тесту на
чутливість
не
рекомендується.

Поширеність
набутої
резистентності
виділених
видів може
варіюватися
залежно від
місцевості і часу,
тому
необхідна
локальна
інформація про
резистентність,
особливо при
лікуванні
тяжких
інфекцій. У
разі
необхідності
слід
звернутися
за
консультацією
до спеціалістів,
коли місцева
поширеність
резистентності
набула
такого рівня,
що користь від
застосування
лікарського засобу,
принаймні
щодо деяких
видів інфекцій,
є сумнівною.

До
ципрофлоксацину
загалом
чутливі in vitro такі роди
та види
бактерій (для
виду Streptococcus див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Чутливі
(зазвичай)
види
мікрооганізмів

Грампозитивні
аеробні мікроорганізми

Bacillus anthracis
(1)

Грамнегативні
аеробні мікроорганізми

Aeromonas spp.

Brucella spp.

Citrobacter koseri

Francisella tularensis

Haemophilus ducreyi

Haemophilus influenzae*

Legionella spp.

Moraxella catarrhalis*

Neisseria meningitidis

Pasteurella spp.

Salmonella spp.*

Shigella spp.*

Vibrio spp.

Yersinia pestis

Анаеробні
мікроорганізми

Mobiluncus

Інші мікроорганізми

Chlamydia trachomatis ($)

Chlamydia pneumoniae ($)

Mycoplasma hominis ($)

Mycoplasma pneumoniae ($)

Види,
для яких
можливий
розвиток
набутої
резистентності

Аеробні
грампозитивні
мікроорганізми

Enterococcus faecalis ($)

Staphylococcus spp.* (2)

Аеробні
грамнегативні
мікроорганізми

Acinetobacter baumannii+

Burkholderia cepacia+*

Campylobacter spp.+*

Citrobacter freundii*

Enterobacter aerogenes

Enterobacter cloacae*

Escherichia coli*

Klebsiella oxytoca

Klebsiella pneumoniae*

Morganella morganii*

Neisseria gonorrhoeae*

Proteus mirabilis*

Proteus vulgaris*

Providencia spp.

Pseudomonas aeruginosa*

Pseudomonas fluorescens

Serratia marcescens*

Анаеробні
мікроорганізми

Peptostreptococcus spp.

Propionibacterium acnes

Мікроорганізми,
початково
резистентні
до
ципрофлоксацину

Аеробні
грампозитивні
мікроорганізми

Actinomyces

Enteroccus faecium

Listeria monocytogenes

Аеробні
грамнегативні
мікроорганізми

Stenotrophomonas maltophilia

Анаеробні
мікроорганізми

За
винятком
зазначених
вище

Інші
мікроорганізми

Mycoplasma genitalium

Ureaplasma urealitycum

*          Клінічна
ефективність
продемонстрована
для чутливих
ізолятів за
затвердженими
клінічними
показаннями

+              Показник
резистентноcті
≥ 50 % в
одній або
більше країн
ЄС.

($)       Природна
середня
чутливість
при відсутності
набутого
механізму
резистентності

(1)       Були
проведені
дослідження
на експериментальних
тваринах з
інфікуванням
їх повітряно-крапельним
шляхом спорами
Bacillus anthracis; ці
дослідження
доводять, що
прийом
антибіотиків
одразу після
контакту з
патогеном допомагає
уникнути
захворювання,
якщо вдається
досягти
зменшення
кількості
спор нижче
інфікуючої
дози.
Рекомендації
щодо застосування
ципрофлоксацину
базуються
переважно на
даних
чутливості in vitro у тварин
разом з
обмеженими
даними,
отриманими в
людей.
Лікування
тривалістю 2
місяці пероральною
формою
ципрофлоксацину
у дозі 500 мг
двічі на добу
вважається
ефективним
для
попередження
інфікування
сибірською
виразкою у
дорослих.
Лікар
повинен звернутися
до
національних
та/або міжнародних
протоколів
лікування
сибірської виразки.

(2)       Метицилін-резистентний
S. aureus дуже
часто є
одночасно
резистентним
і до фторхінолонів.
Показник
резистентності
до метициліну
серед усіх
видів
стафілококу
становить
близько 20-50 % і є
зазвичай
високим у
госпітальних
ізолятів.

Фармакокінетика.

Абсорбція

Після
перорального
застосування
таблеток
ципрофлоксацину
у дозі 250 мг та 500
мг
ципрофлоксацин
швидко та
добре
всмоктується,
переважно з
верхнього
відділу
тонкого
кишечнику.

Максимальні
концентрації
у сироватці
крові
досягаються
через 1-2
години.

Абсолютна
біодоступність
препарату
становить 70-80 %.

Розподіл

Відсоток
зв'язування
ципрофлоксацину
з білками плазми
крові незначний
(20-30 %),
знаходиться у
плазмі крові
переважно в
неіонізованій
формі.
Ципрофлоксацин
вільно
дифундує у
позасудинний
простір.
Значний об'єм
розподілу у
стані
стійкої
рівноваги,
який становить
2-3 л/кг маси
тіла,
доводить, що
ципрофлоксацин
проникає у тканини
у
концентраціях,
які можуть у
багато разів
перевищувати
рівень
препарату у
сироватці
крові.
Ципрофлоксацин
досягає високих
концентрацій
у різних
тканинах, наприклад
у легенях
(епітеліальна
рідина, альвеолярні
макрофаги,
зразки
біопсії), синусах,
запалених
пошкоджених
тканинах та у
тканинах
сечовидільного
тракту,
статевих
органах
(сеча,
простата,
ендометрій).

Метаболізм

Були
зафіксовані
невисокі
концентрації
таких
чотирьох
метаболітів:
діетилципрофлоксацину
(M1),
сульфоципрофлоксацину
(М2),
оксоципрофлоксацину
(М3) та
формілципрофлоксацину
(M4). Метаболіти
демонструють
in vitro антимікробну
активність,
але меншою
мірою, ніж початкова
сполука.

Відомо,
що
ципрофлоксацин
є помірним
інгібітором
ізоферментів
CYP 450 1A2.

Виведення

Ципрофлоксацин
виділяється
здебільшого
у
незміненому
вигляді як нирками,
так і через
кишечник.
Період
напіввиведення
з плазми
крові осіб із
нормальною
нирковою
функцією –
приблизно 4-7
годин.

Виведення
ципрофлоксацину (% дози) при
пероральному
прийомі

Назва

Шляхи
виведення

З
сечею

З
фекаліями

Ципрофлоксацин

44,7

25

Метаболіти (M1-M4)

11,3

7,5

Нирковий
кліренс
становить 180‑300
мл/кг/год, а
загальний
кліренс – 480‑600
мл/кг/год.
Ципрофлоксацин
підлягає
клубочковій
фільтрації
та
канальцевій
секреції. При
серйозному
порушенні
ниркової
функції
період
напіввиведення
ципрофлоксацину
становить до
12 годин.

Ненирковий
кліренс
ципрофлоксацину
пояснюється у
першу чергу
трансінтестинальною
секрецією та
метаболізмом.
1 % дози
виділяється
через жовчні
шляхи.
Ципрофлоксацин
у високих концентраціях
присутній у
жовчі.

Діти

Фармакокінетичні
дані щодо
дітей обмежені.
Не
спостерігалося
вікової
залежності Cmax
і показника AUC.
Після
багаторазового
застосування
препарату (10
мг/кг 3 рази на добу) значного
підвищення Cmax
і AUC не
спостерігалося.

У 10
дітей із
тяжким
сепсисом
віком до 1
року показник
Cmax становив 6,1
мг/л
(діапазон 4,6–8,3
мг/л) після
1-годинної
внутрішньовенної
інфузії у
дозі 10 мг/кг.
Цей показник
становив 7,2 мг/л
(діапазон 4,7–11,8
мг/л) у дітей
віком від 1 до 5
років. Значення
AUC становили 17,4
мг*год/л
(діапазон 11,8–32,0
мг*год/л) і 16,5
мг*год/л
(діапазон 11–23,8
мг*год/л) у відповідних
вікових
групах.

Ці
значення
знаходяться
у межах
норми, яка була
зафіксована
у дорослих
при терапевтичній
дозі.
Відповідно
до фармакокінетичного
аналізу
педіатричних
хворих з
різними
інфекціями
прогнозований
середній
період
напіввиведення
у дітей становить
приблизно 4–5
годин, а
біодоступність
суспензії
для перорального
застосування
від 50 до 80 %.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Ципрофлоксацин
показаний
для
лікування нижчезазначених
інфекцій
(див. розділи «Особливості
застосування»
та «Фармакологічні
властивості»).
Перед
початком
терапії слід
звернути особливу
увагу на всю
доступну
інформацію
щодо
резистентності
до
ципрофлоксацину.

Слід
взяти до
уваги
офіційні
рекомендації
з належного
застосування
антибактеріальних
препаратів.

Дорослі

·      Інфекції
нижніх
дихальних
шляхів, спричинені
грамнегативними
бактеріями:

- загострення
хронічного
обструктивного
захворювання
легень. При
загостренні
хронічного
обструктивного
захворювання
легень Цитерал® слід
застосовувати
тільки тоді,
коли вважається
недоцільним
використовувати
інші
антибактеріальні
засоби, які
зазвичай рекомендуються
для
лікування
цих інфекцій.

-
бронхолегеневі
інфекції при кістозному
фіброзі або
при
бронхоектазах;

- негоспітальна
пневмонія.
При негоспітальній
пневмонії
Цитерал®
слід
застосовувати
тільки тоді,
коли вважається
недоцільним
використовувати
інші
антибактеріальні
засоби, які
зазвичай рекомендуються
для
лікування
цих інфекцій.

·      Хронічний
гнійний отит
середнього
вуха.

·      Загострення
хронічного
синуситу,
особливо
якщо він спричинений
грамнегативними
бактеріями.

·      Інфекції
сечовивідних
шляхів:

- Неускладнений
гострий
цистит. При
неускладненому
гострому
циститі
Цитерал®
слід застосовувати
тільки тоді,
коли
вважається
недоцільним
використовувати
інші
антибактеріальні
засоби, які
зазвичай
рекомендуються
для
лікування
цих інфекцій.

- Гострий
пієлонефрит.

- Ускладнені
інфекції
сечовивідних
шляхів.

- Бактеріальний
простатит.

·
Інфекційні
ураження
статевої
системи:

- Гонококовий
уретрит і
цервіцит,
спричинені
чутливою Neisseria gonorrhoeae.

- Орхоепідидиміт,
зокрема
спричинений Neisseria gonorrhoeae.

- Запальні
захворювання
органів
малого таза,
зокрема
спричинені Neisseria gonorrhoeae.

·      Інфекції
шлунково-кишкового
тракту
(наприклад, лікування
діареї
мандрівників).

·      Інтраабдомінальні
інфекції.

·      Інфекції
шкіри та м’яких
тканин, спричинених
грамнегативними
бактеріями.

·      Злоякісний
отит
зовнішнього
вуха.

·
Інфекції
кісток та
суглобів.

·      Профілактика
інвазивних
інфекцій,
спричинених Neisseria meningitidis.

·      Легенева
форма
сибірської
виразки
(профілактика
після
контакту і
радикальне
лікування).

·
Ципрофлоксацин
можна
застосовувати
для терапії
пацієнтів із
нейтропенією,
якщо існує
підозра, що
підвищення
температури
тіла
спричинене бактеріальною
інфекцією.

Діти
та підлітки

•   Бронхолегеневі
інфекції, спричинені
Pseudomonas aeruginosa, у
пацієнтів з
кістозним
фіброзом.

•   Ускладнені
інфекції
сечового
тракту та гострий
пієлонефрит.

•   Легенева
форма
сибірської
виразки
(профілактика
після
контакту і
радикальне
лікування).

Ципрофлоксацин
можна також
застосовувати
для
лікування
тяжких
інфекцій у
дітей та підліткiв, коли
лікар вважає
це
необхідним.

Лікування
повинен
розпочинати
лише лікар,
що має досвід
лікування
кістозного
фіброзу
та/або тяжких
інфекцій у
дітей та підліткiв (див.
розділи «Фармакологічні
властивості»
та «Особливості
застосування»).

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
ципрофлоксацину
або до
будь-якого допомiжного
компонента
препарату, а
також до
інших
препаратів
групи
фторхінолонів.

Одночасне
застосування
ципрофлоксацину
та
тизанідину
через
клінічно
значущі побічні
ефекти
(артеріальна
гіпотензія,
сонливість),
пов’язані зі
збільшенням
концентрації
тизанідину у
плазмі крові.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
інших
засобів на
ципрофлоксацин.

Препарати,
які
подовжують
інтервал QT.

Ципрофлоксацин,
як і інші
фторхінолони,
слід з
обережністю
призначати
пацієнтам, які
отримують
препарати, що
подовжують
інтервал QT
(наприклад,
антиаритмічні
засоби IA і III класу,
трициклічні
антидепресанти,
макроліди,
антипсихотики)
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Формування
хелатного
комплексу.

При
одночасному
застосуванні
ципрофлоксацину
(перорально)
та
лікарських
засобів, що
містять
багатовалентні
катіони,
мінеральних добавок
(наприклад, кальцію,
магнію,
алюмінію,
заліза),
фосфатзв’язуючих
полімерів
(наприклад,
севеламеру,
карбонату лантану),
сукральфатів
або
антацидів, а
також препаратів
з великою
буферною
ємністю
(таких як таблетки
диданозину),
що містять
магній,
алюміній або
кальцій,
абсорбція
ципрофлоксацину
знижується. У
зв’язку
з цим
ципрофлоксацин
слід
приймати або
за 1-2 години до,
або
принаймні
через 4 години
після
прийому цих
препаратів.

Дане
обмеження не
стосується
антацидів, що
належать до
класу
блокаторів H2-рецепторів.

Харчові та
молочні
продукти.

Кальцій у
складі
харчових
продуктів
незначно
впливає на
абсорбцію.
Однак слід
уникати
одночасного
прийому
ципрофлоксацину
і молочних
або
збагачених
мінералами
продуктів
(таких як
молоко,
йогурт,
апельсиновий
сік з підвищеним
вмістом
кальцію), тому
що абсорбція
ципрофлоксацину
може знижуватися.

Пробенецид.

Пробенецид
впливає на
ниркову
секрецію ципрофлоксацину.
Одночасне
застосування
лікарських
засобів, що
містять
пробенецид, та
ципрофлоксацину
призводить
до підвищення
концентрації
ципрофлоксацину
у сироватці
крові.

Метоклопрамід.

Метоклопрамід
прискорює
всмоктування
ципрофлоксацину,
в результаті
чого досягнення
Cmax
відбувається
швидше. Не
відзначено
впливу на
біодоступність
ципрофлоксацину.

Омепразол.

Одночасне
застосування
ципрофлоксацину
і лікарських
засобів, що
містять
омепразол,
призводить
до
незначного
зниження Cmax
і AUC
ципрофлоксацину.

Вплив
ципрофлоксацину
на інші
лікарські засоби.

Тизанідин.

Тизанідин
не можна призначати
одночасно з
ципрофлоксацином
(див. розділ
«Протипоказання»).

У
клінічному
дослідженні
за участю
здорових
добровольців
спостерігалося
підвищення
рівня
тизанідину в
сироватці
крові концентрація
(збільшення Cmax:
7 разів,
діапазон: 4–21
раз;
збільшення AUC: 10
разів,
діапазон: від
6 до 24 разів) при
одночасному
застосуванні
з
ципрофлоксацином.
Підвищення
концентрації
тизанідину у
сироватці
крові
асоціюється
з
потенційним
гіпотензивним
і седативним
ефектом
засобу.

Метотрексат.

При
одночасному
призначенні
ципрофлоксацину
можливе
уповільнення
тубулярного
транспортування
(нирковий
метаболізм)
метотрексату,
що може
призводити
до
підвищення
концентрації
метотрексату
у плазмі
крові. При
цьому може
збільшуватися
імовірність
виникнення
побічних
токсичних
реакцій,
спричинених
метотрексатом.
Одночасне призначення
не
рекомендується
(див. розділ «Особливості
застосуваня»).

Теофілін.

Одночасне
застосування
ципрофлоксацину
та теофіліну, може
призвести до
небажаного
підвищення концентрації
теофіліну у
сироватці
крові, що, у
свою чергу,
може
спричинити
розвиток побічних
реакцій. У
поодиноких
випадках
такі побічні
реакції
можуть
загрожувати
життю або
мати
летальний
наслідок.
Якщо одночасного
застосування
цих
препаратів
уникнути не
можна, слід
контролювати
концентрацію
теофіліну у сироватці
крові та
адекватно
знижувати його
дозу (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Інші
похідні
ксантину.

Після
одночасного
застосування
ципрофлоксацину
та кофеїну
або
пентоксифіліну
(окспентифілін),
повідомляли
про
підвищення
концентрації
даних похідних
ксантинів у сироватці
крові.

Фенітоїн.

Одночасне
застосування
ципрофлоксацину
та фенітоїну
може
призвести до
підвищення
або зниження
сироваткових
концентрацій
фенітоїну,
тому
рекомендується
моніторинг
рівнів
препарату.

Циклоспорин.

Було
визначено
транзиторне
підвищення
креатиніну
плазми крові
при
одночасному
призначенні
ципрофлоксацину
та
лікарських
засобів, що
містять
циклоспорин.
Тому необхідний
частий (2 рази
на тиждень)
контроль
концентрації
креатиніну
плазми крові
у цих пацієнтів.

Антагоністи
вітаміну К.

При
одночасному
застосуванні
ципрофлоксацину
та
антагоністів
вітаміну К
може посилюватися

їх
антикоагулянтна
дія. Ступінь
ризику може
варіювати
залежно від
основного
виду інфекції,
віку,
загального
стану
хворого, тому
точно оцінити
вплив
ципрофлоксацину
на
підвищення
значення Міжнародного
нормалізованого
відношення
(МНВ) складно.
Слід
здійснювати
частий контроль
МНВ під час та
одразу після
одночасного
введення
ципрофлоксацину
та
антагоністів
вітаміну К
(наприклад варфарину,
аценокумаролу,
фенпрокумону,
флуїндіону).

Дулоксетин.

Одночасне
застосування
дулоксетину
із сильними
інгібіторами
CYP450 1A2, такими як
флувоксамін,
може
призвести до
збільшення AUC
і Cmax
дулоксетину.
Незважаючи
на
відсутність
клінічних
даних щодо
можливої
взаємодії з
ципрофлоксацином,
можна
очікувати
схожих
ефектів при
одночасному
застосуванні
вказаних
препаратів
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Ропінірол.

Одночасне
застосування
ропініролу з ципрофлоксацином,
інгібітором
ізоензиму CYP450 1A2
помірної дії,
призводить
до
підвищення AUC
і Сmax
ропініролу
на 60 % та 84 %
відповідно.
Моніторинг
побічних
ефектів
ропініролу
та відповідне
корегування
дози
рекомендуються
здійснювати
під час і одразу
після
сумісного
введення з
ципрофлоксацином
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Лідокаїн.

Повідомлялося,
що у здорових
осіб супутнє застосування
ципрофлоксацину,
помірного
інгібітора
ізоферментів
цитохрому Р450
1А2, і
лікарських
засобів, що
містять
лідокаїн, знижує
кліренс
внутрішньовенного
лідокаїну на
22 %. Незважаючи
на нормальну
переносимість
лікування
лідокаїном,
можлива
взаємодія з
ципрофлоксацином,
що
асоціюється
з побічними
реакціями і
може
розвинутися
при
супутньому
застосуванні
вказаних
препаратів.

Клозапін.

Після
одночасного
застосування
250 мг ципрофлоксацину
з клозапіном
упродовж 7
днів
сироваткові
концентрації
клозапіну і N-десметилклозапіну
були
підвищені на
29 % і 31 %
відповідно.
Клінічний
нагляд та
відповідну
корекцію
дози
клозапіну
рекомендується
здійснювати
під час та одразу
після
одночасного
застосування
з
ципрофлоксацином
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Силденафіл.

Cmax і AUC
силденафілу
зросли
приблизно у 2
рази у
здорових
добровольців
після перорального
застосування
50 мг
силденафілу
та супутнього
призначення
500 мг
ципрофлоксацину.
Тому слід
дотримуватися
обережності
при супутньому
призначенні
ципрофлоксацину
із
силденафілом
та
враховувати
співвідношення
ризик/користь.

Агомелатин.

У ході
клінічних
досліджень
було продеменстровано,
що
флувоксамін
як потужний
інгібітор
ізоферменту
CYP450 1A2 помітно
інгібує
метаболізм
агомелатіну,
що
призводить
до 60-кратного
збільшення
кількості
агомелатіну.
Незважаючи
на те, що клінічні
дані про
можливу
взаємодію з
ципрофлоксацином,
помірним
інгібітором
CYP450 1А2, відсутні,
подібні
ефекти можна
очікувати
при їх
одночасному
застосуванні.

Золпідем.

Одночасне
застосування
з
ципрофлоксацином
може
підвищити
рівень
золпідему у
крові, тому
одночасне
застосування
не рекомендується.

Особливості
застосування.

Слід
уникати
застосування ципрофлоксацину
пацієнтам, які мали
серйозні
побічні
реакції у
минулому при
використанні
хінолонів або
продуктів, що
містять
фторхінолони
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Лікування
цих
пацієнтів
ципрофлоксацином
слід розпочинати
тільки у разі
відсутності
альтернативних
варіантів лікування
та після
ретельної
оцінки
користь/ризик
(див. розділ «Протипоказання»).

Тяжкі
інфекції
та/або
змішані
інфекції, спричинені
грампозитивними
або
анаеробними
бактеріями.

Ципрофлоксацин
не слід застосовувати
як
монотерапію
для
лікування
тяжких інфекцій
та інфекцій,
спричинених
грампозитивними
або
анаеробними
бактеріями.

Для
лікування
тяжких
інфекцій
ципрофлоксацин
слід
застосовувати
у комбінації
з відповідними
антибактеріальними
засобами.

Стрептококові
інфекції
(включаючи Streptococcus pneumoniae).

Ципрофлоксацин
не
рекомендується
для лікування
стрептококових
інфекцій
через недостатню
ефективність.

Інфекції
статевих
шляхів.

Гонококовий
уретрит,
цервіцит, орхоепідидиміт
та запальні
захворювання
органів
малого таза
можуть бути
спричинені
фторхінолонрезистентними
Neisseria gonorrhoeae. Відповідно,
ципрофлоксацин
слід застосовувати
для
лікування
гонококкового
уретриту або
цервіциту
тільки за
умови
виключення у Neisseria gonorrhoeae
резистентності
до
ципрофлоксацину.

При
епідидимоорхіті
та запальних
захворюваннях
органів
малого таза
прихначення
ципрофлоксацину
слід
розглядати
лише в комбінації
з іншим
відповідним
антибактеріальним
засобом
(наприклад,
цефалоспорином),
якщо не можна
виключити наявність
ципрофлоксацин
резистентних
штамів Neisseria gonorrhoeae. Якщо
через 3 дні не
настає
клінічне
покращення,
терапію слід
переглянути.

Інфекції
сечового
тракту.

У
країнах
Європейського
Союзу
спостерігається
різна
резистентність
до фторхінолонів
з боку Escherichia coli,
найпоширенішого
збудника, що
спричиняє інфекції
сечовивідних
шляхів. Під
час
призначення
терапії
лікарям
рекомендується
враховувати
локальну
поширеність
резистентності
Escherichia coli до
фторхінолонів.

Вважається,
що
одноразові
дози
ципрофлоксацину,
які можна
застосовувати
при неускладненому
циститі у жінок
передклімактеричного
періоду, є менш
ефективними,
ніж
триваліша
терапія препаратом.
Цей факт
необхідно
враховувати,
зважаючи на
зростаючий
рівень
резистентності
Escherichia coli до
хінолонів.

Інтраабдомінальні
інфекції.

Дані щодо
ефективності
ципрофлоксацину
при лікуванні
постопераційних
інтраабдомінальних
інфекцій
обмежені.

Діарея
мандрівників.

При
виборі
препарату слід
взяти до
уваги
інформацію
про резистентність
до
ципрофлоксацину
відповідних
мікроорганізмів
у країнах,
які були відвідані.

Інфекції
кісток та
суглобів.

Ципрофлоксацин
слід
застосовувати
у комбінації
з іншими
антимікробними
засобами
залежно від
результатів
мікробіологічного
дослідження.

Легенева
форма
сибірської
виразки.

Застосування
лікарського
засобу людям
грунтується
на даних
визначення
чутливості in vitro, дослідів на
тваринах та
на обмежених
даних,
отриманих
під час застосування
людині. Лікар
повинен
діяти відповідно
до
національних
та/або
міжнародних
протоколів
лікування
сибірської
виразки.

Діти

Застосування
ципрофлоксацину
дітям потрібно
проводити
згідно з
чинними
офіційними
рекомендаціями.
Лікування із
застосуванням
ципрофлоксацину
проводить
лише лікар із
досвідом
лікування
дітей, хворих
на кістозний
фіброз та/або
тяжкі
інфекції.

Ципрофлоксацин
спричиняв
артропатію
опорних
суглобів у
незрілих
тварин. Дані
про безпеку,
отримані з
рандомізованого
подвійного
сліпого
дослідження
застосування
ципрофлоксацину
дітям
(ципрофлоксацин:
n=335, середній
вік = 6,3 року;
група порівняння:
n=349, середній
вік = 6,2 року;
віковий
діапазон –
від 1 до 17 років),
показали
частоту
виникнення
артропатії,
яка,
імовірно,
пов’язана із
застосуванням
препарату
(відрізняється
від клінічних
ознак та
симптомів,
пов’язаних з
ураженням
безпосередньо
суглобів), на
42-й день від
початку
застосування
препарату в межах
7,2 % та 4,6 % для
основної
групи та
групи порівняння
відповідно.
Частота
виникнення
артропатії,
пов’язаної з
препаратом,
через 1 рік
спостереження
була 9 % та 5,7 %
відповідно.
Зростання
кількості
випадків
артропатій,
пов’язаних
із
застосуванням
препарату,
було
статистично
незначущим. Однак
лікування
ципрофлоксацином
дітей та
підлітків
має
розпочинатися
тільки після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
через
можливий
ризик
розвитку побічних
реакцій,
пов’язаних
із суглобами
та/або
навколишніми
тканинами (див.
розділ
«Побічні
реакції»).

Бронхолегеневі
інфекції при
кістозному фіброзі.

У
клінічні
випробування
було
включено дітей
та підліткiв віком 5-17
років. Більш
обмежений
досвід лікування
дітей віком
від 1 до 5 років.

Ускладнені
інфекції
сечового
тракту та тяжкий
пієлонефрит.

Слід
розглянути
можливість
лікування інфекцій
сечового
тракту із
застосуванням
ципрофлоксацину,
коли інше
лікування
неможливе.

Лікування
повинно
ґрунтуватися
на результатах
мікробіологічного
дослідження.

За
даними
клінічних
досліджень
оцінювали
застосування
ципрофлоксацину
дітям та підліткiв віком 1-17 років.

Інші
специфічні
тяжкі
інфекції.

Застосування
ципрофлоксацину
може бути виправдане
за
результатами
мікробіологічного
дослідження
у разі інших
інфекцій згідно
з офіційними
рекомендаціями
або після
ретельної
оцінки
користі-ризику,
коли інше
лікування застосувати
не можна, або
коли
загальноприйняте
лікування
виявилося
неефективним.

Застосування
ципрофлоксацину
у разі
специфічних
тяжких
інфекцій, окрім
згаданих
вище, не оцінювалося
у ході
клінічних випробувань,
а клінічний
досвід
обмежений.
Отже, до
лікування
пацієнтів із такими
інфекціями
рекомендується
підходити з
обережністю.

Підвищена
чутливість
до препарату.

У деяких
випадках
гіперчутливість
та алергічні
реакції, включаючи
анафілаксію
та
анафілактоїдні
реакції, які
можуть
спостерігатися
вже після першого
прийому
ципрофлоксацину
та можуть бути
небезпечними
для життя (див.
розділ
«Побічні
реакції»).

У такому
разі прийом
ципрофлоксацину
необхідно
припинити і
негайно
провести
медикаментозне
лікування.

Пролонговані,
інвалідизуючі
та
потенційно
незворотні
серйозні
побічні реакції
на ліки

У
пацієнтів,
які
отримували
хінолони та
фторхінолони,
незважаючи
на їхній вік,
були зареєстровані
дуже
рідкісні
випадки
тривалих (протягом
місяців або
років),
інвалідизуючих та
потенційно
незворотних серйозних побічних реакцій,
що впливають
на різні,
іноді множинні
системи
організму
(опорно-рухову,
нервову,
психічну
та органів
чуття) та
наявні
фактори
ризику.
Ципрофлоксацин
слід негайно
припинити
при перших
ознаках або
симптомах
будь-якої
серйозної
побічної
реакції та
пацієнтам
слід
порадити
звернутися
за консультацією
до лікаря.

Тендиніт та
розрив
сухожилля

Ципрофлоксацин
не слід
застосовувати
пацієнтам із
захворюваннями/розладами
сухожиль в
анамнезі,
пов’язаними
з лікуванням
хінолонами.
Тим не менш, у
дуже
рідкісних
випадках,
після
мікробіологічного
документування
збудника та
оцінки
співвідношення
ризик/користь,
ципрофлоксацин
може бути
призначений
цим пацієнтам
для лікування
певних
тяжких
інфекцій,
особливо у разі
неефективності
стандартної
терапії або
бактеріальної
резистентності,
де мікробіологічні
дані можуть
виправдати
застосування
ципрофлоксацину.

Тендиніт
та розрив
сухожилля
(особливо,
але не
обмежуючись
ахілловим сухожиллям),
іноді
двобічний, можуть
виникати у
перші 48 годин після
лікування
хінолонами і
фторхінолонами
та, як
повідомляється,
відбуваються
навіть до
декількох
місяців
після
припинення
лікування (див.
розділ
«Побічні
реакції»).
Ризик тендиніту
та розриву
сухожилля
може бути
підвищеним у пацієнтів
літнього
віку,
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок,
пацієнтів з
трансплантатами
твердих
органів та
пацієнтів,
які
одночасно
отримували
кортикостероїди.
Тому слід
уникати
застосування
кортикостероїдів.

При перших
ознаках
тендиніту
(таких як
болючий
набряк,
запалення) лікування
ципрофлоксацином
слід
припинити та
необхідно
розглянути
альтернативне
лікування. Уражена(і)
кінцівка(и)
повинні бути
оброблені
належним
чином
(наприклад,
іммобілізація).
Кортикостероїди
не слід
застосовувати,
якщо
виникають
ознаки тендинопатії.

Міастенія

Ципрофлоксацин
слід
застосовувати
з обережністю
пацієнтам з
міастенією,
оскільки
симптоми
можуть бути
посилені
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Аневризма/дисекція
аорти та
регургітація/недостатність
серцевого
клапана
серця

Епідеміологічні
дослідження
повідомляють
про
підвищений
ризик
аневризми та
дисекції
аорти,
особливо у
пацієнтів
літнього віку,
та
регургітації
аортального
та мітрального
клапанів
після
застосування
фторхінолонів.
Повідомляли
про випадки
аневризми та
дисекції
аорти, іноді
ускладнені
розривом
(включаючи
летальні
випадки), та
про
регургітацію/недостатність
будь-якого з
клапанів
серця у пацієнтів,
які
отримували
фторхінолони
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Отже,
фторхінолони
слід
застосовувати
лише після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
та після
розгляду
інших
терапевтичних
варіантів
лікування
пацієнтів із
позитивним
сімейним
анамнезом
аневризми чи
вродженою вадою
серцевих
клапанів, або
у пацієнтів з
існуючим
діагнозом
аневризми
та/або
дисекції
аорти, або
захворюванням
серцевого
клапана, або
при наявності
інших
факторів
ризику або
сприятливих
умов

-
як і для
аневризми та
дисекції
аорти, так і при
регургітації/недостатності
серцевого
клапана
(наприклад,
порушення
сполучної
тканини, такі
як синдром
Марфана або
синдром
Елерса-Данлоса,
синдром
Тернера, хвороба
Бехчета,
гіпертонія,
ревматоїдний
артрит) або
додатково

-
при
аневризмі та
дисекції
аорти
(наприклад,
судинні
розлади, такі
як артеріїт
Такаясу або
гігантоклітинний
артеріїт, або
відомий
атеросклероз,
або синдром
Шегрена) або
додатково

-
при
регургітації/недостатності
серцевого
клапана
(наприклад,
інфекційний
ендокардит).
Ризик
аневризми і
дисекції
аорти та їх
розрив може
бути
підвищений у
пацієнтів, які
одночасно
отримують
системні
кортикостероїди.

У
разі появи
раптового
болю у
животі, грудях
або спині
пацієнтам
слід негайно
звернутися
до лікаря у
відділення
невідкладної
допомоги.

Пацієнтам
слід
рекомендувати
негайно звертатися
за медичною
допомогою у
разі гострої
задишки, нового
нападу
серцебиття
або розвитку
набряку
живота або
нижніх
кінцівок.

Розлади
зору.

У
випадку якщо
спостерігається
послаблення
зору або
будь-який
вплив на очі,
необхідно
проконсультуватися
з лікарем.

Фоточутливість.

Доведено,
що
ципрофлоксацин
спричиняє
реакції
фоточутливості.
Пацієнтам,
які приймають
ципрофлоксацин,
рекомендується
під час
лікування
уникати
прямого
сонячного
світла або
УФ-випромінення
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Судоми.

Ципрофлоксацин,
як і інші фторхінолони,
спричиняють
судоми або
знижують
поріг
судомної
готовності.
Повідомлялося
про випадки
епілепсії.
Ципрофлоксацин
з
обережністю
застосовують
пацієнтам із
розладами
ЦНС, які
можуть мати
схильність
до судом або
епілептичного
статусу. При
виникненні
судом прийом
ципрофлоксацину
слід припинити
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Периферична
нейропатія.

Виявлені
випадки
сенсорної
або сенсомоторної
поліневропатії,
що
призводять
до парестезії,
гіпестезії,
дизестезії
або слабкості,
у пацієнтів,
які приймали
хінолони та
фторхінолони.
Пацієнтам, які
приймають
ципрофлоксацин,
слід
поінформувати
свого лікаря
перед
початком
лікування,
якщо розвиваються
симптоми
нейропатії,
такі як біль,
печіння, поколювання,
оніміння або
слабкість,
щоб запобігти
потенційному
посиленню
симптомів реакцій (див. розділ «Побічні
реакції»).

Реакції
з боку
психіки.

Навіть
після
першого
прийому
ципрофлоксацину
можуть
виникнути
психотичні
реакції. У
рідкісних
випадках
депресія або
психоз
можуть
прогресувати
до
суїцидальних
думок та
вчинків,
таких як
самогубство
або його
спроба. У цих
випадках
прийом
ципрофлоксацину
слід
припинити та
вживати
заходи,
необхідні у
даній
клінічній
ситуації.

Серцеві
розлади.

Слід з
обережністю
застосовувати
фторхінолони,
в тому числі
ципрофлоксацин,
пацієнтам із
відомими
факторами
ризику подовження
інтервалу QT,
зокрема:

при
спадковому
синдромі
подовження
інтервалу QT;

у
випадку
одночасного
застосування
препаратів,
що можуть
подовжувати
інтервал QT (наприклад
протиаритмічні
засоби IA та III
класів,
трициклічні
антидепресанти,
макроліди,
нейролептики);

при
невідкоригованому
електролітному
дисбалансі
(наприклад
гіпокаліємія,
гіпомагніємія);

у
разі
наявності
захворювань
серця (наприклад
серцева
недостатність,
інфаркт
міокарда,
брадикардія).

Пацієнти
літнього
віку та жінки
можуть виявляти
більшу
чутливість
до
препаратів,
що
подовжують інтервал
QT. Тому слід з
обережністю
застосовувати
фторхінолони,
у тому числі
ципрофлоксацин,
цим групам
хворих (див.
розділи «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та інші
види
взаємодій»,
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Передозування»
і «Побічні
реакції»).

Дисглікемія.

Як і у
випадку всіх
хінолонів,
повідомляли
про
порушення
рівня
глюкози в
крові, включаючи
як
гіпоглікемію,
так і
гіперглікемію
(див. розділ
«Побічні
реакції»),
зазвичай у пацієнтів
з діабетом,
які отримують
супутнє
лікування
пероральними
гіпоглікемічними
засобами
(наприклад,
глібенкламідом)
або з
інсуліном.
Повідомляли
про випадки
гіпоглікемічної
коми. Для пацієнтів,
хворих на
цукровий
діабет,
рекомендується
ретельний
моніторинг
рівня
глюкози в
крові.

Шлунково-кишковий
тракт.

У разі
виникнення
протягом або
після лікування
тяжкої і
стійкої
діареї
(навіть через
кілька
тижнів після
лікування)
про це слід повідомити
лікаря,
оскільки цей
симптом може вказувати
на
антибіотико
асоційований
коліт (небезпечний
для життя, що
може мати
летальний
наслідок),
яке вимагає
негайного
лікування
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
таких
випадках
прийом ципрофлоксацину
необхідно
припинити і
розпочати
застосування
відповідної
терапії. Лікарські
засоби, що
пригнічують
перистальтику,
в даному
випадку
протипоказані.

Нирки та
сечовидільна
система

Повідомляли
про
кристалурію,
пов’язану із
застосуванням
ципрофлоксацину
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Пацієнти, які
приймають
ципрофлоксацин,
повинні
отримувати
достатню
кількість рідини.
Слід уникати
надмірної
лужності сечі.

Порушення
функції
нирок

Оскільки
ципрофлоксацин
виводиться
переважно у
незміненій
формі
нирками, у
пацієнтів із
порушенням
функції
нирок
необхідно
проводити
корекцію
дози згідно з
зазначеним у
розділі
«Спосіб застосування
та дози», щоб
уникнути
підвищення
частоти
побічних
реакцій,
спричинених
накопиченням
ципрофлоксацину.

Гепатобіліарна
система

При
прийомі
ципрофлоксацину
повідомляли
про випадки
розвитку
некрозу
печінки та печінкової
недостатності
із загрозою
для життя
пацієнта
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
випадку
появи
будь-яких
ознак і симптомів
захворювання
печінки
(таких як анорексія,
жовтяниця,
темна сеча,
свербіж або напруженість
передньої
черевної
стінки)
лікування
слід припинити.

Дефіцит
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази

При
прийомі
ципрофлоксацину
повідомляли
про
гемолітичні
реакції у
пацієнтів із дефіцитом
глюкозо-6-фосфатдегідрогенази.
Слід уникати
застосування
ципрофлоксацину
таким
пацієнтам, за
винятком
випадків,
коли потенційна
користь
переважає потенційний
ризик. у
такому разі
слід спостерігати
за можливою
появою
гемолізу.

Резистентність

Під час
або після
курсу
лікування
ципрофлоксацином
резистентні
бактерії
можуть бути
виділені, з
або без
клінічно
визначеної
суперінфекції.
Може
існувати
певний ризик
виділення
ципрофлоксацин-резистентних
бактерій під
час тривалих
курсів лікування
та при
лікуванні
внутрішньолікарняних
інфекцій
та/або
інфекцій,
спричинених
видами Staphylococcus і Pseudomonas.

Цитохром Р450

Ципрофлоксацин
помірно
пригнічує CYP1A2 і
тому може
спричинити
підвищення
сироваткової
концентрації
одночасно
призначених
речовин, що
також
метаболізуються
цим
ферментом
(наприклад
теофіліну,
клозапіну,
оланзапіну, ропініролу,
тизанідину, дулоксетину,
агомелатину). Отже, за
пацієнтами, які
приймають ці
речовини
одночасно з
ципрофлоксацином,
слід уважно
спостерігати
щодо можливого
виникнення
клінічних
ознак
передозування.
Також може
виникнути
необхідність
у визначенні
сироваткових
концентрацій
(наприклад
теофіліну)
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»). Одночасне
призначення
ципрофлоксацину
і тізанідину
протипоказане.

Метотрексат

Одночасне
призначення
ципрофлоксацину
і
метотрексату
не
рекомендується
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Вплив на
результати
лабораторних
аналізів

Ципрофлоксацин
in vitro може
впливати на
результати
посіву на Mycobacterium tuberculosis
шляхом
пригнічення
росту
культури
мікобактерій,
що може
призвести до
хибнонегативних
результатів
аналізу посіву
у пацієнтів,
які
приймають
ципрофлоксацин.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність.

Дані щодо
застосування
ципрофлоксацину
вагітним
демонструють
відсутність
розвитку
мальформацій
або
фето/неонатальної
токсичності.
Досліди на
тваринах не
вказують на
прямий або
непрямий
токсичний
вплив на
репродуктивну
функцію. У
молодих
тварин і
тварин, що
були піддані
впливу
хінолонів до
народження,
спостерігався
вплив на
незрілу
хрящову тканину,
тому не можна
виключити імовірність
того, що
препарат
може бути
шкідливим
для суглобових
хрящів
новонароджених/плода.
Тому у період
вагітності
краще
уникати
прийому
ципрофлоксацину.

Період
годування
груддю.

Ципрофлоксацин
проникає у
грудне
молоко. Через
потенційний
ризик пошкодження
суглобових
хрящів у
новонароджених
ципрофлоксацин
не слід
застосовувати
у період годування
груддю.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Фторхінолони,
до яких
належить ципрофлоксацин,
можуть
впливати на
здатність пацієнта
керувати
автомобілем або
працювати з
механізмами
через
реакції з боку
ЦНС (див.
розділ
«Побічні
реакції»).
Тому
здатність
керувати
автотранспортом
та працювати
з
механізмами
може бути
порушена.

Спосіб
застосування
та дози.

Доза
визначається
згідно з
показанням,
тяжкістю та
місцем
інфекції,
чутливістю
організму (організмів)
– збудника (збудників)
до
ципрофлоксацину,
нирковою функцією
пацієнта, а у
дітей та підлiткiв - відповідно
до маси тіла.

Тривалість
лікування
залежить від
тяжкості
перебігу захворювання,
особливостей
клінічної
картини та
типу
збудника.

Лікування
інфекцій, спричинених
певними
бактеріями
(наприклад Pseudomonas aeruginosa, Acinetobacter або Staphylococci),
може
вимагати
застосування
вищих доз ципрофлоксацину
та
одночасного
призначення
інших
необхідних
антибактеріальних
препаратів.

Лікування
деяких
інфекцій
(наприклад
запальних
захворювань органів
малого таза,
інтра-абдомінальних
інфекцій,
інфекцій у
пацієнтів із
нейтропенією,
інфекцій
кісток та
суглобів) може
вимагати одночасного
призначення
інших
необхідних
антибактеріальних
препаратів
залежно від виду
виявлених
патогенів.

Дорослі

Показання

Добова
доза, мг

Загальна
тривалість
лікування (може
включати
початкове
парентеральне
застосування
ципрофлоксацину)

Інфекції
нижніх
дихальних
шляхів

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

7-14 днів

Інфекції
верхніх
дихальних
шляхів

Загострення
хронічного
синуситу

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

7-14 днів

Хронічний
гнійний
отит
середнього
вуха

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

7-14 днів

Злоякісний
отит
зовнішнього
вуха

750 мг 2 рази на
добу

Від 28 днів
до 3 місяців

Інфекції
сечового
тракту

Неускладнений
гострий цистит

Від 250 мг 2 рази на
добу до 500 мг 2 рази на
добу

3
дні

Жінкам
перед
менопаузою
можна
застосовувати
одноразову
дозу 500 мг

Ускладнений
цистит, гострий
пієлонефрит

500 мг 2 рази на
добу

7
днів

Ускладнений
пієлонефрит

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

Не
менше 10 днів, при
деяких
особливих
клінічних випадках
(таких як
абсцеси)
лікування
можна продовжити
більше 21 дня

Бактеріальний
простатит

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

Від 2 до 4 тижнів
(гострий) і
від 4 до6
тижнів
(хронічний)

Інфекції
статевого
тракту

Гонококовий
уретрит і цервіцит
через схильність
до Neisseria gonorrhoeae

Одноразова
доза

500 мг

1
день
(одноразова
доза)

Орхоепідидиміт
та запальні
захворювання
органів
малого таза у
тому числі через
схильність
до Neisseria gonorrhoeae

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

Не
менше 14 днів

Інфекції
шлунково-кишкового
тракту та інтра-абдомінальні
інфекції

Діарея,
спричинена
бактеріальними
патогенами,
зокрема Shigella spp.,
окрім Shigella dysenteriae, тип 1, і тяжка
діарея
мандрівників
як
емпіричне
лікування

500 мг 2 рази на
добу

1 день

Діарея,
спричинена Shigella dysenteriae, тип 1

500 мг 2 рази на
добу

5 днів

Діарея,
спричинена Vibrio cholerae

500 мг 2 рази на
добу

3
дні

Тифоїдна
гарячка

500 мг 2 рази на
добу

7
днів

Інтраабдомінальні
інфекції,
спричинені грамнегативними
бактеріями

500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

Від 5 до 14 днів

Інфекції
шкіри та м’яких
тканин викликані грамнегативними
бактеріями

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

Від 7 до 14 днів

Інфекції
кісток та
суглобів

Від 500 мг
двічі на
день до 750 мг
двічі на
день

Максимально
3 місяці

Гарячка
у пацієнтів
з
нейтропенією,
спричинена
бактеріальною
інфекцією Ципрофлоксацин
необхідно
застосовувати
одночасно з
відповідними
антибактеріальними
препаратами
згідно з
офіційними
рекомендаціями

Від 500 мг 2 рази на
добу до 750 мг 2 рази на
добу

Терапію
слід
продовжувати
протягом
усього
періоду
нейтропенії

Профілактика
інвазивних
інфекцій,
спричинених
Neisseria meningitidis

Одноразова
доза

500 мг

1
день
(одноразова
доза)

Профілактика
після
контакту і
радикальне
лікування
легеневої
форми
сибірської
виразки в
осіб, які
можуть
отримувати
лікування
пероральним
шляхом, якщо
це є
клінічно
необхідним.
Застосування
препарату
слід розчинати
якомого
скоріше
після
підозрюваного
або підтвердженого
контакту.

500 мг 2 рази на
добу

60 днів з
дня
підтвердженого
контакту з Bacillus anthracis

Діти

Показання

Добова
доза, мг

Загальна
тривалість
лікування (може
включати
початкове
парентеральне
застосування
ципрофлоксацину)

Кістозний
фіброз

20 мг/кг
маси тіла 2 рази
на добу при
максимальній
дозі 750 мг

Від 10 до 14 днів

Ускладнені
інфекції
сечового
тракту та гострий
пієлонефрит

Від 10 мг/кг
маси тіла 2 рази
на добу до

20 мг/кг
маси тіла 2 рази
на добу при
максимальній
дозі 750 мг

Від 10 до 21 днів

Профілактика
після
контакту і
радикальне
лікування
легеневої
форми
сибірської
виразки в
осіб, які
можуть
отримувати
лікування
пероральним
шляхом, якщо
це є клінічно
необхідним.
Застосування
препарату
слід
розчинати
якомого
скоріше
після
підозрюваного
або
підтвердженого
контакту.

Від
10 мг/кг маси
тіла 2 рази на
добу до 15 мг/кг
маси тіла 2
рази на добу
при
максимальній
дозі 500 мг

60 днів з
дня
підтвердженого
контакту з Bacillus anthracis

Інші
тяжкі
інфекції

20 мг/кг
маси тіла 2 рази
на добу, при максимумі
750 мг на дозу

Відповідно
до типу
інфекцій

Пацієнти
літнього
віку

Пацієнти
літнього
віку повинні
отримувати
дозу, обрану
згідно з тяжкістю
інфекції та
кліренсом
креатиніну
пацієнта.

Ниркова
та печінкова
недостатність

Рекомендовані
початкові та підтримуючі
дози пацієнтам
із порушеною
нирковою
функцією:

Кліренс
креатиніну

[мл/хв/1,73
м2]

Креатинін
сироватки
крові [мкмоль/л]

Пероральна
доза [мг]

> 60

< 124

Див.
звичайне
дозування

30‑60

124-168

250‑500 мг
кожні 12 годин

< 30

>169

250‑500 мг кожні 24 години

Пацієнти
на
гемодіалізі

>169

250‑500 мг
кожні 24 години (після
діалізу)

Пацієнти
на
перитонеальному
діалізі

>169

250‑500 мг
кожні 24 години

Пацієнтам
із
печінковою
недостатністю
немає необхідності
у зміні
дозування
ципрофлоксацину.

Досліджень
щодо
дозування
ципрофлоксацину
дітям із
порушеною
нирковою
та/або печінковою
функціями не
проводили.

Спосіб
застосування.

Таблетки
слід ковтати
не
розжовуючи і
запивати
необхідною
кількістю
рідини. Їх
можна
приймати
незалежно
від прийому їжі.
При прийомі
натще діюча
речовина
всмоктується
швидше.
Таблетки
ципрофлоксацину
не можна
приймати
разом із
молочними
продуктами
(наприклад з
молоком,
йогуртом) або
фруктовими
соками з
додаванням
мінералів
(наприклад з
апельсиновим
соком,
збагаченим
кальцієм) (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

У
тяжких
випадках або
якщо пацієнт
нездатний
приймати
таблетки (зокрема
при
ентеральному
харчуванні)
рекомендується
розпочинати
терапію із
внутрішньовенного
введення
ципрофлоксацину,
поки не буде
можливим
перехід на
пероральний
прийом.

Якщо
прийом дози пропущено,
її слід
прийняти в
будь-який
час, але не
пізніше ніж
за 6 годин до прийому
наступної запланованої
дози. Якщо до
наступної
дози
залишається
менше 6 годин,
пропущену
дозу не слід приймати,
і лікування
слід
продовжити,
як вказано, з
прийому наступної
запланованої
дози. Не слід
приймати
подвійні
дози, щоб
компенсувати
пропущену
дозу.

Діти.

Застосування
ципрофлоксацину
дітям потрібно
проводити
згідно з
чинними
офіційними
рекомендаціями.
Лікування із
застосуванням
ципрофлоксацину
повинен
проводити
лише лікар із
досвідом
ведення
дітей, хворих
на кістозний
фіброз та/або
тяжкі
інфекції.

Ципрофлоксацин
спричиняв
артропатію
опорних
суглобів у молодих
тварин.Лікування
ципрофлоксацином
дітей
потрібно
розпочинати
тільки після
ретельної
оцінки
співвідношення
користь/ризик
через
можливий
ризик
розвитку побічних
реакцій,
пов’язаних
із суглобами
та/або
навколишніми
тканинами.

Передозування.

Повідомляли,
що
передозування
внаслідок
прийому 12 г
препарату
призводило
до симптомів
помірної
токсичності.
Гостре
передозування
у дозі 16 г
призводило
до розвитку
гострої ниркової
недостатності.

Симптоми
передозування
включали
запаморочення,
тремор,
головний
біль, підвищену
втомлюваність,
судоми, галюцинації,
сплутаність
свідомості,
абдомінальний
дискомфорт,
ниркову та
печінкову
недостатність,
а також
кристалурію
та гематурію.
Повідомляли
також про
оборотну
ниркову
токсичність.

Окрім
звичайних
невідкладних
заходів, що проводяться
при
передозуванні,
рекомендований
моніторинг
функції
нирок,
зокрема
визначення
рН сечі і при
необхідності
- підвищення
її
кислотності
для
попередження
явищ
кристалурії.
Пацієнти
повинні отримувати
достатню
кількість
рідини. Антациди,
що містять у
своєму
складі кальцій
або магній,
теоретично
мають
знижувати
всмоктування
ципрофлоксацину
при
передозуванні.

За
допомогою
гемодіалізу
або
перитонеального
діалізу
виводиться
тільки
невелика
кількість
ципрофлоксацину
(<10 %). У разі
передозування
необхідно
провести симптоматичне
лікування.
Необхідно
контролювати
показники ЕКГ,
оскільки
інтервал QT
може
збільшитися.

Побічні
реакції.

Найчастіше
повідомлялося
про такі
побічні
реакції на
препарат як
нудота та
діарея.

Дані
про побічні
реакції на
ципрофлоксацин,
отримані у
процесі
клінічних досліджень
та
постмаркетингового
спостереження
(пероральний,
парентеральний
та послідовний
способи
застосування),
наведено
нижче. При
аналізі
частоти
виникнення
беруться до
уваги дані
перорального
та
внутрішньовенного
шляхів
застосування
ципрофлоксацину.

Клас
системи
органів

Часто

≥ 1/100 до

< 1/10

Нечасто

≥ 1/1 000 до

< 1/100

Рідко

≥ 1/10 000 до

< 1/1 000

Дуже
рідко

< 1/10 000

Частота
невідома

(не
можна
враховувати
по існуючим
даними)

Інфекції та
інвазії

грибкові
суперінфек-

ції

З боку
системи кровотворе-ння
та
лімфатичної
системи

еозинофілія

лейкопенія

анемія
нейтропенія
лейкоцитоз
тромбоцитопе-

нія
тромбоцитемія

гемолітична
анемія
агранулоцитоз

панцитопенія
(небезпечна
для життя)
пригнічення
функції
кісткового
мозку
(небезпечне
для життя)

З боку
імунної
системи

алергічні
реакції
алергічний/

ангіо-невротичний
набряк

анафілактичні
реакції

анафілактич-ний шок
(небезпечний
для життя)
(див. розділ «Особливості
застосування»)
реакції, подібні
до
сироваткової
хвороби

З
боку
ендокринної
системи

синдром
неналежної
секреції
антидіуретичного
гормону (SIADH)

З боку метаболіз-

му
та
харчування

зниження
апетиту

гіперглікемія

гіпоглікемія (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

гіпоглікемічна
кома (див.
розділ «Особливості
застосування»)

Психічні
розлади*

Психомотор-

на
збудливість/

тривожність

сплутаність
свідомості
і
дезорієнтація
тривожність
патологічні
сновидіння
депресія (з
можливими
суїцидальними
ідеями/

думками
або спроби/

вчинення
самогубства)

галюцинації

психотичні
реакції (з можливими
суїцидальними
ідеями/

думками
або спроби/

вчинення
самогубства)
(див. розділ
«Особливості
застосування»)

манія

гіпоманія

З боку
нервової
системи*

головний
біль запаморо-

чення

розлади
сну
порушення
смаку

парестезії
дизестезії
гіпестезії

тремор

судоми
(включаючи
епілептичний
статус) (див.
розділ
«Особливості
застосування»))
вертиго

мігрень

порушення
координації
порушення
ходи порушення
нюху
внутрішньо-

черепна

гіпертензія
і
псевдопухлини
мозку

периферична
невропатія
та
поліневропатія
(див. розділ
«Особливості
застосування»)

З боку
органів
зору*

порушення
зору

(диплопія)

порушення
кольорового
сприйняття

З боку
органів
слуху та
лабіринту*

дзвін
у вухах втрата
слуху/

порушення
слуху

Патологія
серця**

тахікардія

шлуночкова
аритмія та піруетна
тахікардія
(torsades de pointes) -
переважно у
пацієнтів з
додатковими
факторами
ризику
пролонгації
інтервалу QT
(див. розділ
«Особливості
застосування»)

подовження інтервалу QT на

ЭКГ (див.
розділ
«Особливості
застосування» та
«Передозування»)

Судинні
розлади**

вазодилатація
артеріальна
гіпотензія
синкопе

васкуліт

З боку
органів
дихання,
торакальні
та медіасти-

нальні
розлади

диспное
(включаючи
астматичні
стани)

Шлунково-кишкові
розлади

нудота діарея

блювання

біль
у ділянці
шлунка і
кишечнику

абдоміналь-

ний
біль
диспептичні
розлади
метеоризм

Антибіотико-

асоційований
коліт (дуже
рідко з
можливою летальністю)
(див. розділ
«Особливості
застосування»)

панкреатит

Патологія
гепатобілі-

арної
системи

підвищення
рівнів
трансаміназ
та
білірубіну

порушення
функції
печінки
холестатична
жовтяниця

гепатит

некроз
печінки
(дуже рідко
прогресує
до печінкової
недостатності,
яка
загрожує
життю) (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

З боку
шкірних
покривів та
підшкірної
клітковини

висипання

свербіж

кропив’янка

реакції
фотосенси-білізації
(див. розділ
«Особливості
застосування»)

петехії
мультиформна
еритема

вузликова
еритема

синдром
Стівенса-Джонсона
(з
потенційною
загрозою
життю)

токсичний
епідермальний
некроліз (із
потенційною
загрозою
життю)

гострий
генералі-зований
екзантематозний
пустульоз
(ГГЕП) DRESS-синдром
з
еозинофілією
та
системними
проявами

З боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини*

м’язово-скелетний
біль
(наприклад
біль у кінцівках,
поперековій
ділянці, грудній
клітці)
артралгія

міалгія

артрит

підвищення
м’язового
тонусу і
судоми м’язів

м’язова
слабкість
тендиніт

розриви
сухожилок
(переважно
ахіллових) (див.
розділ
«Особливості
застосування»)
загострення
симптомів
міастенії
гравіс (див.
розділ
«Особливості
застосування»)

З боку нирок
та
сечовиділь-

ної системи

порушення
функції
нирок

ниркова
недостатність
гематурія
кристалурія
(див. розділ
«Особливості
застосування»)

тубулоінтерсти-ціальний
нефрит

Розлади
загального
стану та
реакції у
місці
введення*

астенія

гарячка

набряки
підвищена
пітливість
(гіпергідроз)

Лаборатор-

ні
показники

підвищення
активності
лужної
фосфатази крові

підвищення
активності
амілази

підвищення
МНО (у
пацієнтів,
які
отримують антагоністи
вітаміну К)

*
Дуже
рідкісні випадки
тривалих (до
місяців або
років)
інвалідизуючих
та
потенційно
незворотних
серйозних
реакцій на
лікарські
засоби, що зачіпають
декілька,
іноді
множинних, класи
систем
органів та
органів
чуття (включаючи
такі реакції,
як тендиніт,
розрив
сухожилля, артралгія,
біль у
кінцівках,
порушення
ходи, у
деяких
випадках
повідомляли
про невропатії,
пов’язані з
парестезією,
депресією,
втомою,
порушенням
пам’яті,
порушеннями
сну,
порушенням
слуху, зору,
смаку та запаху),
що пов’язані із застосуванням
хінолонів та
фторхінолонів, у
деяких
випадках, незалежно
від існуючих
факторів
ризику (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

** У
пацієнтів,
які
отримували
фторхінолони,
повідомляли
про випадки
аневризми та
дисекції
аорти, інколи
ускладнені
розривом
(включаючи
летальні
випадки), та
регургітації/недостатності
будь-якого з
клапанів
серця (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Застосування
дітям

У
дітей
артропатія
спостерігається
частіше (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Термін
придатності.

3
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
при
температурі
не вище 25 оС.

Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По
10 таблеток у
блістері; по 1
блістеру у пачці
картонній.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

АЛКАЛОЇД
АД Скоп’є.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження його
діяльності.

Бульвар
Олександра
Македонського,
12, Скоп’є, 1000, Республіка
Північна
Македонія.