ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

ЛЮГАБАЛІН

(LUGABALIN)

Склад:

діюча
речовина: прегабалін;

1 капсула
містить 75 мг
або 150 мг, або 300
мг прегабаліну;

допоміжні
речовини:
крохмаль
прежелатинізований,
тальк.

Лікарська
форма. Капсули.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

-
капсули по 75
мг: капсули
розміру 4 з
темно-коричневим
ковпачком та
білим
корпусом із
маркуванням
чорним
кольором «PG»
на ковпачку
та «75» на
корпусі, що
містять
порошок білого або
майже білого
кольору;

-
капсули по 150
мг: капсули
розміру 2 з
білим
ковпачком та
білим
корпусом із
маркуванням
чорним
кольором «PG»
на ковпачку
та «150» на
корпусі, що
містять
порошок білого або
майже білого
кольору;

-
капсули по 300
мг: капсули
розміру 0 з
темно-коричневим
ковпачком та
білим
корпусом із
маркуванням
чорним
кольором «PG»
на ковпачку
та «300» на
корпусі, що
містять
порошок білого або
майже білого
кольору.

Фармакотерапевтична
група. Засоби,
що діють на
нервову
систему.
Анальгетики.
Інші анальгетики
та
антипіретики.
Габапентиноїди.
Прегабалін.
Код АТХ N02B F02.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Діюча
речовина -
прегабалін,
що є аналогом
гамма-аміномасляної
кислоти
[(S)-3-(амінометил)-5-метилгексанова
кислота].

Механізм
дії

Прегабалін
зв’язується
з допоміжною
субодиницею (a2–d
білок)
потенціалзалежних
кальцієвих
каналів у
центральній
нервовій
системі (ЦНС).

Клінічна
ефективність
і безпека

– Нейропатичний
біль

Під час
досліджень
було
продемонстровано
ефективність
прегабаліну
для
лікування
діабетичної
нейропатії,
постгерпетичної
невралгії та
ураження спинного
мозку.
Ефективність
лікарського
засобу при
інших видах
нейропатичного
болю не
вивчали. Прегабалін
вивчали в
ході 10
контрольованих
клінічних
досліджень
тривалістю
до 13 тижнів з
режимом
дозування
лікарського
засобу двічі
на добу та в
ході
досліджень
тривалістю
до 8 тижнів з
режимом
дозування тричі
на добу.
Загалом
профілі
безпеки та ефективності
для режимів дозування
двічі і тричі
на добу були
подібними.

У ході
клінічних
досліджень
тривалістю до
12 тижнів, у
яких
лікарський
засіб
застосовували
для лікування
нейропатичного
болю,
зменшення
болю
периферичного
та
центрального
походження
спостерігалося
після
першого тижня
та
зберігалося
протягом
усього періоду
лікування.

У ході
контрольованих
клінічних
досліджень
периферичного
нейропатичного
болю у 35 %
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 18 %
пацієнтів,
які
отримували
плацебо, спостерігалося
покращання
на 50 % за
шкалою оцінки
болю. Серед
пацієнтів, у
яких не виникала
сонливість,
таке
покращання
спостерігалося
у 33 %
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 18 %
пацієнтів з
групи плацебо.
Серед
пацієнтів, у
яких
виникала
сонливість,
частка
пацієнтів,
які
відповіли на
терапію,
становила 48 %
у групі
прегабаліну
та 16 % у групі
плацебо.

У ході
контрольованого
клінічного
дослідження
нейропатичного
болю
центрального
походження у
22 % пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 7 %
пацієнтів,
які отримували
плацебо,
спостерігалося
покращання
на 50 % за
шкалою
оцінки болю.

– Епілепсія

Додаткове
лікування. Прегабалін
вивчали в
ході
трьох контрольованих
клінічних
досліджень
тривалістю
12 тижнів з
режимом
дозування
двічі або тричі
на добу.
Загалом
профілі
безпеки та
ефективності
для режимів
дозування
двічі і тричі
на добу були
подібними.
Зменшення частоти
судомних
нападів
спостерігалося
вже на
першому
тижні. Діти.
Ефективність
та безпека
прегабаліну
як допоміжного
засобу при
епілепсії
для дітей
віком до 12
років та для
підлітків не
встановлені.
Побічні
реакції, що
спостерігалися
в дослідженні
з вивчення
фармакокінетики
та переносимості,
до якого були
включені
пацієнти віком
від 3 місяців
до 16 років (n=65) з
парціальними
судомними
нападами,
були подібні
до побічних
реакцій у
дорослих.
Результати
12-тижневого
плацебо-контрольованого
дослідження
з участю 295
дітей віком
від 4 до 16 років та
14-денного
плацебо-контрольованого
дослідження
з участю 175
дітей віком
від 1 місяця
до менше 4 років метою
якого була
оцінка
ефективності
та безпеки
прегабаліну
як
додаткової
терапії
парціальних
судомних нападів,
та
відкритого
дослідження
безпеки тривалістю
1 рік з участю 54
дітей віком
від 3 місяців
до 16 років з
епілепсією
вказують на те,
що такі
побічні
реакції як
пірексія та інфекції
верхніх
дихальних
шляхів у
дітей
спостерігаються
частіше, ніж
у дорослих
пацієнтів з
епілепсією
(див. розділи «Спосіб
застосування
та дози»,
«Побічні реакції»
і
«Фармакокінетика»).
У 12‑тижневому
плацебо-контрольованому
дослідженні
дітям
призначали
прегабалін
по 2,5 мг/кг/добу
(максимум 150
мг/добу),
прегабалін
по 10 мг/кг/добу
(максимум 600
мг/добу) або
плацебо.
Принаймні 50 %
зменшення
парціальних
судомних
нападів,
порівняно з
початковим
рівнем,
спостерігалося
у 40,6 %
пацієнтів,
які
отримували
прегабалін у
дозі 10 мг/кг
на добу (р=0,0068
порівняно з
плацебо), 29,1 %
пацієнтів,
які
отримували
прегабалін у
дозі
2,5 мг/кг/добу
(р=0,26 порівняно
з плацебо) та
22,6 % тих, хто
отримував
плацебо.

У 14-денному
плацебо-контрольованому
дослідженні
дітям (віком
від 1 місяця
до менше 4 років)
призначали
прегабалін
7 мг/кг/добу,
прегабалін
14 мг/кг/добу
або плацебо.
Медіанна
добова
частота
судом на
початковому
рівні та на
завершальному
візиті
становила
відповідно 4,7
і 3,8 для прегабаліну
в дозі
7 мг/кг/добу, 5,4
та 1,4 для прегабаліну
в дозі
14 мг/кг/добу
та 2,9 і 2,3 для
плацебо.
Прегабалін у
дозі
14 мг/кг/добу
значно зменшував
логарифмічно
перетворену
частоту
парціальних
судомних
нападів
порівняно з
плацебо (p = 0,0223);
прегабалін у
дозі
7 мг/кг/добу
не продемонстрував
покращення
порівняно з плацебо.

У 12-тижневому
плацебо-контрольованому
дослідженні
пацієнтів із
первинними
генералізованими
тоніко-клонічними
(ПГТК) нападами
219 пацієнтам
віком від 5 до 65 років
(з них 66 осіб
віком від 5 до 16
років) було призначено
прегабалін у дозі
5 мг/кг/добу
(максимум
300 мг/добу) або
10 мг/кг/добу (максимум
600 мг/добу) або
плацебо як
допоміжну
терапію.
Принаймні 50 %
зменшення
частоти ПГТК
нападів спостерігалося
у 41,3 %, 38,9 % та 41,7 %
пацієнтів, які
отримували
прегабалін у
дозі
5 мг/кг/добу, прегабалін
у дозі
10 мг/кг/добу
та плацебо
відповідно.

Монотерапія
(у пацієнтів
з уперше
діагностованим
захворюванням). Прегабалін
вивчали в
ході 1
контрольованого
клінічного
дослідження
тривалістю 56
тижнів з
режимом
дозування
двічі на
добу. При застосуванні
прегабаліну
не було
досягнуто
однакового
рівня
ефективності
порівняно із
застосуванням
ламотриджину,
згідно з
оцінкою
через 6 місяців
за кінцевою
точкою –
відсутністю судомних
нападів.
Прегабалін і
ламотриджин
були
однаково
безпечними
та добре переносилися.

– Генералізований
тривожний
розлад

Прегабалін
вивчали в
ході 6
контрольованих
досліджень
тривалістю
4–6 тижнів,
одного дослідження
тривалістю 8
тижнів з
участю пацієнтів
літнього
віку та
одного
тривалого
дослідження
профілактики
рецидиву з подвійно
сліпою фазою
профілактики
рецидиву
тривалістю 6
місяців.

Зменшення
симптомів
генералізованого
тривожного
розладу
відповідно
до шкали Гамільтона
для оцінки
тривожності
(HAM-A) спостерігалося
вже на тижні 1.
У ході
контрольованих
клінічних
досліджень
(тривалістю
4–8 тижнів) у 52 %
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 38 %
пацієнтів з
групи
плацебо спостерігалося
покращання
не менше ніж
на 50 % за
загальною
кількістю
балів за
шкалою HAM-A від
початкового
рівня до
кінцевої
точки.

Під час
контрольованих
досліджень
нечіткість
зору частіше
спостерігалася
у пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
ніж у пацієнтів,
які
отримували
плацебо. У
більшості
випадків це
явище
зникало при
продовженні
терапії.
Офтальмологічне
обстеження
(включаючи
перевірку
гостроти
зору, формальну
перевірку
поля зору та
дослідження
очного дна
при
розширеній
зіниці) у
рамках
контрольованих
клінічних
досліджень виконувалося
у понад 3600
пацієнтів.
Серед цих пацієнтів
гострота
зору
погіршилася
у 6,5 % пацієнтів
у групі
прегабаліну
та у 4,8 %
пацієнтів у
групі плацебо.
Зміни поля
зору
виявлено у 12,4 %
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
та у 11,7 % пацієнтів
з групи
плацебо.
Зміни на
очному дні
виявлені у 1,7 %
пацієнтів,
які
отримували
прегабалін,
та у 2,1 %
пацієнтів у
групі плацебо.

-
Фіброміалгія

Ефективність
прегабаліну була
встановлена
в одному
14-тижневому
подвійному
сліпому
плацебо-контрольованому
мультицентровому
дослідженні
(F1) та в одному 6‑тижневому
рандомізованому
дослідженні відміни
(F2). У ці
дослідження
залучали
пацієнтів із
діагнозом
«фіброміалгія»
на основі
критеріїв
Американського
коледжу ревматології
(поширений
біль
протягом 3
місяців в
анамнезі та
біль,
присутній в 11
або більше з 18 специфічних
больових
точок).
Дослідження продемонстрували
зниження
болю за візуальною
аналоговою
шкалою.
Покращення
додатково
було
продемонстровано
за загальною
оцінкою
пацієнта та
за
опитуванням
щодо впливу
фіброміалгії.

Діти. Було
проведено
плацебо-контрольоване
дослідження
тривалістю 15
тижнів з
участю 107 дітей
віком 12–17
років з
фіброміалгією,
які застосовували
прегабалін у дозі 75‑450
мг на добу. За
результатами
оцінки
первинної
кінцевої
точки
ефективності
(зміна загальної
інтенсивності
болю від
базового рівня
до тижня 15;
розраховано
за допомогою
11-бальної
шкали
оцінювання)
було
продемонстровано
чисельно
більше
покращення
стану
пацієнтів,
які
застосовували
прегабалін,
порівняно з
пацієнтами,
які приймали
плацебо, але
це
покращення
не досягло
статистичної
значущості.
Найчастішими
побічними
реакціями,
які
спостерігалися
у клінічних
дослідженнях,
були
запаморочення,
нудота,
головний
біль,
збільшення
маси тіла та
стомлюваність.
Загальний
профіль безпеки
у підлітків
був подібним
до такого у дорослих
із
фіброміалгією.

Фармакокінетика

Фармакокінетичні
показники
прегабаліну
у
рівноважному
стані були
подібними у
здорових
добровольців,
пацієнтів з
епілепсією,
які приймали
протиепілептичні
засоби, та у
пацієнтів з
хронічним
болем.

Абсорбція

Прегабалін
швидко
всмоктується
при прийомі
натще і
досягає
максимальних
концентрацій
у плазмі
крові
протягом
1 години після
однократного
або
багатократного
застосування.
Розрахована
біодоступність
прегабаліну
при
пероральному
застосуванні
становить
≥ 90 % і не
залежить від
дози. При багатократному
застосуванні
рівноважний
стан
досягається
через
24–48 годин.
Швидкість
всмоктування
прегабаліну
знижується при
одночасному
прийомі з
їжею, що
призводить
до зменшення
максимальної
концентрації
(Cmax)
приблизно на
25–30 % і
подовження
значень tmax
приблизно до
2,5 години.
Однак прийом
прегабаліну
одночасно з
їжею не мав
клінічно значущого
впливу на
ступінь його
абсорбції.

Розподіл

У ході
доклінічних
досліджень
було показано,
що
прегабалін
проникає
крізь
гематоенцефалічний
бар’єр у
мишей, щурів
і мавп. Було
встановлено,
що
прегабалін
проникає крізь
плаценту у
щурів і у
молоко щурів
у період
лактації. У
людини об’єм
розподілу
прегабаліну
після
перорального
застосування
становить
приблизно 0,56
л/кг.
Прегабалін
не зв’язується
з білками
плазми крові.

Метаболізм

У людини
прегабалін
зазнає
незначного
метаболізму.
Після
введення
дози
міченого радіоактивною
міткою
прегабаліну
близько 98 %
радіоактивної
речовини
виводилося з
сечею у
вигляді
незміненого
прегабаліну.
Частка
N-метильованої
похідної
прегабаліну
– основного
метаболіту лікарського
засобу,
що
визначався в
сечі, –
становила 0,9 %
введеної
дози. Під час
доклінічних
досліджень
не
відбувалося
рацемізації
S-енантіомера
прегабаліну
в R‑енантіомер.

Виведення

Прегабалін
виводиться з
системного
кровотоку в
незміненому
вигляді,
переважно нирками.
Середній
період
напіввиведення
прегабаліну
становить 6,3
години.
Плазмовий та
нирковий
кліренс
прегабаліну
прямо пропорційні
до кліренсу
креатиніну (див.
«Ниркова
недостатність»).

Пацієнтам
з порушенням
функції
нирок або пацієнтам
на
гемодіалізі
необхідна
корекція
дози
лікарського
засобу (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»,
таблиця).

Лінійність
/
нелінійність

Фармакокінетика
прегабаліну
є лінійною для
всього
рекомендованого
діапазону доз.
Варіабельність
фармакокінетики
прегабаліну
серед
пацієнтів є
низькою (< 20 %).
Фармакокінетика
при
багатократному
застосуванні
є
передбачуваною
на підставі даних,
отриманих
при
застосуванні
однократної
дози. Таким
чином, немає
потреби у плановому
контролі
концентрацій
прегабаліну
у плазмі
крові.

Стать

Результати
клінічних
досліджень
свідчать про
відсутність
клінічно
значущого впливу
статі на
концентрації
прегабаліну
у плазмі
крові.

Ниркова
недостатність

Кліренс
прегабаліну
прямо
пропорційний
до кліренсу
креатиніну.
Крім цього,
прегабалін
ефективно
видаляється
з плазми крові
за допомогою
гемодіалізу
(після 4 годин
гемодіалізу
концентрація
прегабаліну
у плазмі
крові
зменшується
приблизно на
50 %). Оскільки
лікарський
засіб
виводиться в
основному
нирками,
пацієнтам з
нирковою
недостатністю
необхідно
зменшувати
дозу лікарського
засобу, а
після
гемодіалізу –
застосовувати
додаткову
дозу (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»,
таблиця).

Печінкова
недостатність

Спеціальних
фармакокінетичних
досліджень у
пацієнтів із
печінковою
недостатністю
не проводили.
Оскільки
прегабалін
не зазнає
значного
метаболізму
та
виводиться з
сечею
переважно в
незміненому
вигляді, то
малоймовірно,
щоб
порушення
функції печінки
мало
значущий
вплив на
концентрацію
прегабаліну
у плазмі
крові.

Діти

Фармакокінетику
прегабаліну
оцінювали з
участю дітей
з епілепсією
(вікові
групи: від 1 до
23 місяців,
від 2 до 6 років,
від 7 до 11 років
і від 12 до 16
років) при
застосуванні
доз 2,5 мг/кг/добу,
5 мг/кг/добу, 10
мг/кг/добу та 15
мг/кг/добу в
ході дослідження
фармакокінетики
та переносимості.

Після
перорального
застосування
прегабаліну
дітям натще
час
досягнення
максимальної
концентрації
у плазмі
крові був у
цілому
аналогічним
у всіх
вікових
групах і становив
від 0,5 години
до 2 годин
після прийому.

Значення
Cmax і площі
під кривою
залежності
концентрації
від часу (AUC)
прегабаліну
зростали
лінійно зі
збільшенням
дози в кожній
віковій групі.
У дітей з
масою тіла до
30 кг значення AUC
були нижчими
на 30 %, що
зумовлено
збільшенням
на 43 %
кліренсу,
скоригованого
за масою
тіла, у цих
пацієнтів
порівняно з
пацієнтами з
масою тіла ≥ 30
кг. Кінцевий
період
напіввиведення
прегабаліну
становив у
середньому
близько 3–4 годин
у дітей віком
до

6 років та
4–6 годин у
дітей віком
від 7 років.

У ході
популяційного
фармакокінетичного
аналізу було
показано, що
кліренс
креатиніну
був значущою
коваріатою
для кліренсу
перорального
прегабаліну,
а маса тіла
була
значущою
коваріатою
для уявного
об’єму
розподілу
перорального
прегабаліну,
і цей зв’язок
був
аналогічним
у дітей і
дорослих
пацієнтів.

Фармакокінетику
прегабаліну
у пацієнтів
віком до 3
місяців не
вивчали (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»,
«Побічні реакції»
і
«Фармакодинаміка»).

Пацієнти літнього
віку

Кліренс
прегабаліну
має
тенденцію до
зменшення з
віком. Таке
зменшення
кліренсу прегабаліну
при його
застосуванні
перорально
узгоджується
зі
зменшенням
кліренсу креатиніну,
пов’язаним
зі
збільшенням
віку.
Пацієнтам з
порушенням
функції
нирок, пов’язаним
із віком,
може бути
потрібне зменшення
дози
прегабаліну
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»,
таблиця 1).

Годування
груддю

Фармакокінетику
прегабаліну
при його застосуванні
у дозі 150 мг
кожні 12 годин
(добова доза 300
мг) оцінювали
у 10 жінок, які
годували груддю,
щонайменше
через 12
тижнів після
пологів.
Годування
груддю не
впливало або
мало незначний
вплив на
фармакокінетику
прегабаліну.
Прегабалін
проникав у
грудне молоко,
при цьому
його середні
концентрації
в рівноважному
стані
становили
близько 76 % концентрацій
у плазмі
крові матері.
Розрахована
доза, яку
отримує
немовля з
грудним молоком
(при
середньому
споживанні
молока
150 мл/кг/добу)
від жінки,
яка приймає
прегабалін у
дозі 300 мг/добу
або у
максимальній
дозі
600 мг/добу,
становить 0,31
або 0,62
мг/кг/добу
відповідно.
Ці розраховані
дози
становлять
приблизно 7 % загальної
добової дози
матері у
перерахуванні
на мг/кг.

Клінічні
характеристики

Показання

Невропатичний
біль

Для
лікування
невропатичного
болю периферичного
або
центрального
походження у
дорослих.

Епілепсія

Як додаткове
лікування
при
парціальних
судомних
нападах із
вторинною
генералізацією
або без неї у
дорослих.

Генералізований
тривожний
розлад

Для
лікування
генералізованого
тривожного
розладу у
дорослих.

Фіброміалгія

Протипоказання

Підвищена
чутливість
до діючої
речовини або
будь-яких
допоміжних
речовин.

Взаємодія з
іншими
лікарськими засобами
та інші види
взаємодій

Оскільки
прегабалін
переважно
екскретується
в
незміненому
вигляді з
сечею, зазнає
незначного
метаболізму
в організмі
людини (менше
2 % дози
виділяється
із сечею у вигляді
метаболітів),
не інгібує in vitro
метаболізм
інших засобів
і не
зв’язується
з білками
плазми крові,
то
малоймовірно,
що
прегабалін
може спричиняти
фармакокінетичну
взаємодію
або бути об’єктом
такої
взаємодії.

Дослідження
in vivo та популяційний
фармакокінетичний
аналіз

У
дослідженнях
in vivo не
спостерігали
значущої
клінічної
фармакокінетичної
взаємодії
між
прегабаліном
і фенітоїном,
карбамазепіном,
вальпроєвою
кислотою,
ламотриджином,
габапентином,
лоразепамом,
оксикодоном або
етанолом.
Популяційний
фармакокінетичний
аналіз
показав, що
пероральні
протидіабетичні
засоби,
діуретики,
інсулін,
фенобарбітал,
тіагабін та
топірамат не
мають клінічно
значущого
впливу на
кліренс
прегабаліну.

Пероральні
контрацептиви,
норетистерон
та/або
етинілестрадіол

Одночасне
застосування
прегабаліну
з пероральними
контрацептивами,
норетистероном
та/або
етинілестрадіолом
не впливає на
фармакокінетику
рівноважного
стану
жодного з цих
лікарських
засобів.

Лікарські
засоби, що
впливають на
ЦНС

Прегабалін
може
потенціювати
ефекти етанолу
та
лоразепаму. У
період
постмаркетингового
нагляду
повідомляли
про випадки
дихальної
недостатності,
коми та летального
наслідку у
пацієнтів,
які приймали
прегабалін
разом з
опіоїдами
та/або іншими
лікарськими
засобами, що
пригнічують
функцію ЦНС.
Прегабалін,
імовірно,
посилює
порушення
когнітивних
та основних
моторних
функцій, що спричинені
оксикодоном.

Пацієнти
літнього
віку

Спеціальних
досліджень
фармакодинамічної
взаємодії з
участю добровольців
літнього
віку не
проводили. Дослідження
взаємодії
проводили
лише у
дорослих
пацієнтів.

Особливості
застосування

Пацієнти
з цукровим
діабетом

Відповідно
до сучасної
клінічної
практики,
деякі
пацієнти з
цукровим
діабетом, маса
тіла яких
збільшилася
під час
застосування
прегабаліну,
можуть
потребувати
корекції
дози
гіпоглікемізуючих
лікарських засобів.

Реакції
гіперчутливості

Після
виходу лікарського
засобу на
ринок
повідомлялося
про розвиток
реакцій
гіперчутливості,
зокрема
ангіоневротичного
набряку. За
наявності
таких симптомів
ангіоневротичного
набряку як
набряк
обличчя,
періоральний
набряк або набряк
верхніх
дихальних
шляхів слід
негайно
припинити
застосування
прегабаліну.

Тяжкі
шкірні
реакції

У зв’язку
з лікуванням
прегабаліном
рідко
повідомляли
про тяжкі
шкірні
побічні
реакції (ТШПР),
включаючи
синдром
Стівенса-Джонсона
(ССД) та
токсико-епідермальний
некроліз (ТЕН),
які можуть
бути
небезпечними
для життя або
мати
летальний
наслідок.

Під час
призначення
лікарського
засобу пацієнтів
слід
проінформувати
про ознаки та
симптоми та
уважно
стежити за
шкірними реакціями.
У разі появи
ознак та
симптомів, що
вказують на
ці реакції,
слід негайно
відмінити
застосування
прегабаліну
та розглянути
альтернативне
лікування (у
разі необхідності).

Запаморочення,
сонливість,
втрата
свідомості,
сплутаність свідомості
та порушення
психіки

Застосування
прегабаліну
супроводжувалося
появою
запаморочення
та
сонливості, що
може
збільшити
ризик
виникнення
травматичних
випадків
(падінь) у
пацієнтів
літнього
віку. Після
виходу лікарського
засобу на
ринок
повідомлялося
про втрату
свідомості,
сплутаність
свідомості, а
також порушення
психіки. Тому
пацієнтам
слід порадити
бути
обережними,
доки їм не
стануть відомі
можливі
впливи
лікарського
засобу.

Розлади
зору

Під час
досліджень
про
нечіткість
зору частіше
повідомляли
пацієнти, які
застосовували
прегабалін,
порівняно з
пацієнтами, які
отримували
плацебо. У
більшості
випадків це
явище
зникало при
постійному
застосуванні
лікарського
засобу. У
ході
офтальмологічних
досліджень
частота
погіршення
гостроти
зору та змін
полів зору
була вищою у
пацієнтів,
які застосовували
прегабалін,
порівняно з
пацієнтами з
групи
плацебо;
частота
виникнення
змін на
очному дні
була вищою у
пацієнтів із
групи
плацебо.

Після
виходу лікарського
засобу на
ринок також
повідомлялося
про побічні реакції
з боку
органів зору,
зокрема
втрату зору,
нечіткість
зору або інші
зміни гостроти
зору, багато
з яких були
тимчасовими.
Після
припинення
застосування
прегабаліну
симптоми з
боку органів
зору можуть
зникнути або
зменшитися.

Ниркова
недостатність

Повідомлялося
про випадки
ниркової
недостатності.
Іноді цей
ефект був
оборотним після
припинення
застосування
прегабаліну.

Відміна
супутніх
протиепілептичних
лікарських
засобів

Даних
щодо відміни
супутніх
протиепілептичних
засобів після
досягнення
контролю над
судомами в результаті
додавання до
лікування
прегабаліну
недостатньо,
щоб перейти
до монотерапії
прегабаліном.

Симптоми
відміни

У деяких
пацієнтів
після
припинення
короткострокової
або тривалої
терапії
прегабаліном
спостерігалися
симптоми
відміни
препарату.
Повідомлялося
про такі
явища: безсоння,
головний
біль, нудота,
тривожність,
діарея,
грипоподібний
синдром,
нервозність,
депресія,  суїцидальні
думки , біль,
судоми,
гіпергідроз
і
запаморочення,
які вказують
на фізичну
залежність.
Цю інформацію
слід
повідомити
пацієнту
перед початком
терапії.

Судоми,
зокрема
епілептичний
статус та великі
судомні
напади,
можуть
виникати під
час терапії
прегабаліном
або невдовзі
після його
відміни.

Дані щодо
відміни
прегабаліну
після тривалого
застосування
вказують на
те, що частота
виникнення
та ступінь
тяжкості
симптомів
відміни
можуть
залежати від
дози. Застійна серцева
недостатність

Після
виходу
лікарського
засобу на
ринок повідомляли
про застійну
серцеву
недостатність
у деяких
пацієнтів,
які приймали
прегабалін.
Така реакція
здебільшого
спостерігалася
під час
лікування
прегабаліном
невропатичного
болю у
пацієнтів
літнього
віку із серцево-судинними
порушеннями.
Слід з обережністю
застосовувати
прегабалін
таким пацієнтам.
При
припиненні
застосування
прегабаліну
це явище може
зникнути.

Лікування
невропатичного
болю
центрального
походження
внаслідок
ушкодження
спинного
мозку

Під час
лікування
невропатичного
болю центрального
походження
внаслідок
ушкодження
спинного
мозку
частота
виникнення побічних
реакцій
загалом,
побічних
реакцій з
боку
центральної
нервової
системи та особливо
сонливості
була
підвищеною.
Це може бути
пов’язано з
адитивною
дією супутніх
лікарських
засобів
(наприклад
антиспастичних
засобів), що
необхідні
для лікування
цього стану.
Цю обставину
слід взяти до
уваги при
призначенні
прегабаліну
таким пацієнтам.

Пригнічення
дихання

Повідомлялося
про випадки
тяжкої
депресії
дихання у
зв'язку з
застосуванням
прегабаліну.
Пацієнти з
порушенням
функції дихання,
респіраторними
або
неврологічними
захворюваннями,
порушеннями
функції нирок,
супутнім
використанням
депресантів
ЦНС та люди літнього
віку можуть
мати вищий
ризик
виникнення
цієї важкої
побічної
реакції. Цим
пацієнтам
може
знадобитися
коригування
дози.

Суїцидальні
думки та
поведінка.

Повідомлялося
про випадки
суїцидальних
думок та
поведінки у
пацієнтів,
які
отримували лікування
протиепілептичними
засобами з приводу
певних
показань.

Метааналіз
рандомізованих
плацебо-контрольованих
досліджень
протиепілептичних
засобів
також
показав незначне
підвищення
ризику появи
суїцидальних
думок та
поведінки.
Механізм
виникнення
цього ризику
невідомий. Після
виходу
препарату на
ринок
повідомлялося
про випадки суїцидальних
думок та
поведінки у
пацієнтів,
які
отримували прегабалін
(див. розділ
«Побічні
реакції»). Відомо
про
епідеміологічне
дослідження
з використанням
дизайну
самостійного
контролю
(порівняння
періодів
лікування з
періодами
без
лікування
окремого
пацієнта),
яке
продемонструвало
підвищений
ризик нових
проявів
суїцидальної
поведінки та
летальних
випадків внаслідок
самогубства
у пацієнтів,
які
отримували
прегабалін.

Пацієнти
(та особи, що
доглядають
за ними) повинні
звернутися
по медичну
допомогу у разі
появи ознак суїцидальних
думок або
поведінки.
Пацієнти
повинні
перебувати
під наглядом
щодо появи
ознак суїцидальних
думок і
поведінки та
слід
розглянути
можливість
відповідного
лікування. У
разі суїцидальних
думок та
поведінки
слід
розглянути
можливість скасування
лікування
прегабаліном.

Погіршення
функції
нижніх відділів
шлунково-кишкового
тракту

Після
виходу лікарського
засобу на
ринок
повідомлялося
про явища,
пов’язані з
погіршенням
функції
нижніх
відділів шлунково-кишкового
тракту (такі
як непрохідність
кишечнику,
паралітична
непрохідність
кишечнику,
запор)
внаслідок
прийому прегабаліну
разом з
лікарськими
засобами, що
можуть спричиняти
запори,
наприклад з
опіоїдними
анальгетиками.
При
комбінованому
застосуванні
прегабаліну
та опіоїдів
слід вжити
заходів для
профілактики
запорів
(особливо у
жінок та
пацієнтів
літнього
віку).

Одночасне
застосування
з опіоїдами

Рекомендується
з
обережністю
призначати
прегабалін
одночасно з
опіоїдами
через ризик
депресії ЦНС.
У
контрольному
дослідженні
споживачів
опіоїдів, а
саме у тих
пацієнтів,
які приймали
прегабалін
одночасно з
опіоїдом, був
підвищений
ризик летального
наслідку,
пов'язаного з
опіоїдами,
порівняно із
пацієнтами,
які вживали
лише опіоїди
(скориговане
співвідношення
шансів [aOR], 1,68 [95 % ДІ,
1,19–2,36)]). Цей
підвищений
ризик
спостерігався
при низьких
дозах
прегабаліну
(≤ 300 мг, aOR 1,52 [95 % ДІ, 1,04‑2,22]),
і
спостерігалася
тенденція до
більшого ризику
при високих
дозах
прегабаліну
(> 300 мг, aOR 2,51 [95 % ДІ 1,24-5,06]).

Неправильне
застосування,
зловживання
або
залежність

Прегабалін
може спричиняти
медикаментозну
залежність,
яка може
виникати при
застосуванні
терапевтичних
доз. Повідомляли
про випадки
неправильного
застосування,
зловживання
та
залежності. Слід
з
обережністю
застосовувати
лікарський
засіб
пацієнтам зі
зловживанням
різними
речовинами в
анамнезі.
Перед призначенням
прегабаліну
слід
ретельно оцінити
ризик
неправильного
застосування,
зловживання
або
залежності. За пацієнтами
необхідно
спостерігати
для
виявлення
симптомів
неправильного
застосування,
зловживання
або
залежності
від
прегабаліну
(повідомляли
про випадки
розвитку
звикання,
перевищення
призначеної
дози;
поведінки,
спрямованої
на отримання
лікарського
засобу).

Симптоми
відміни

У деяких
пацієнтів
спостерігалися
симптоми
відміни
після
припинення
коротко- або довгострокового
лікування
прегабаліном.
Повідомлялося
про такі
явища:
безсоння, головний
біль, нудота,
тривожність,
діарея, грипоподібний
синдром,
нервозність,
депресія,
суїцидальні
думки, біль,
судоми,
гіпергідроз
і
запаморочення.
Поява
симптомів
відміни
після
припинення
прийому
прегабаліну
може
вказувати на медикаментозну
залежність
(див. розділ
«Побічні
реакції»). Цю
інформацію
слід
повідомити
пацієнту перед
початком
лікування.
Якщо
застосування
прегабаліну
необхідно
припинити,
рекомендується
це робити поступово
протягом
щонайменше 1
тижня, незалежно
від показань
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Судоми,
зокрема
епілептичний
статус та великі
судомні
напади,
можуть
виникати під
час
лікування
прегабаліном
або невдовзі
після
припинення
його
застосування.

Стосовно
припинення
довгострокового
лікування
прегабаліном
немає жодних
даних про
частоту та
тяжкість
симптомів
відміни,
пов’язаних з
тривалістю
застосування
прегабаліну
та його
дозою.

Енцефалопатія

Випадки
енцефалопатії
виникали
переважно у
пацієнтів із
супутніми
захворюваннями,
що можуть спричиняти
енцефалопатію.

Жінки репродуктивнного
віку / контрацепція

Застосування
прегабаліну
у І триместрі
вагітності
може
спричинити
серйозні
вроджені
дефекти у
ненародженої
дитини.
Прегабалін
не слід
застосовувати
у період
вагітності,
за винятком
випадків,
коли користь
для матері
явно
перевищує
потенційний
ризик для
плода. Жінки
репродуктивного
віку повинні
використовувати
ефективні засоби
контрацепції
під час
лікування (див.
розділ «Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю»).

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю

Жінки
репродуктивного
віку / засоби
контрацепції
для жінок і
чоловіків.

Оскільки
потенційний
ризик для
людини невідомий,
слід
використовувати
ефективні засоби
контрацепції
(див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Вагітність

Дослідження на
тваринах
свідчили про
репродуктивну
токсичність.

Відомо,
що
прегабалін
проникає
через плаценту
у щурів (див.
розділ «Фармакокінетика»). Прегабалін
може
проникати
через
плаценту
людини.

Значні
вроджені
вади
розвитку

За
даними
обсерваційного
дослідження,
проведеного
в країнах
Скандинавії,
під час якого
спостерігали
за більш ніж 2700
вагітностями,
у разі
застосування
прегабаліну
в І триместрі
була
продемонстрована
більша поширеність
значних
вроджених
вад розвитку (ЗВВР)
у популяції
дитячого
віку (живих або
мертвонароджених
дітей), яка
піддавалася
впливу
прегабаліну,
порівняно з
популяцією,
яка не
піддавалася
такому
впливу (5,9 %
порівняно з 4,1 %).

Ризик
розвитку
ЗВВР у дітей,
матері яких
застосовували
прегабалін у І
триместрі
вагітності,
був дещо
вищим порівняно
з дітьми, які
не
піддавалися
такому впливу
внутрішньоутробно
(скоригований
коефіцієнт
поширеності
та 95 %
довірчий
інтервал: 1,14
(0,96–1,35)), та
порівняно з
дітьми, які
піддавалися
впливу
ламотриджину
(1,29 (1,01‑1,65)) або
дулоксетину
(1,39 (1,07–1,82)).

Аналіз
конкретних
вад розвитку
показав більш
високий
ризик
виникнення
вад розвитку
нервової
системи,
очей,
орофаціальних
розщілин, вад
розвитку
сечовивідних
шляхів та
статевих
органів, але
кількість
таких вад
була
невеликою, а
оцінки
неточними. Прегабалін не
слід
застосовувати
у період
вагітності
без
нагальної
потреби (коли
користь для
матері явно
перевищує можливий
ризик для
плода).

Годування
груддю

Невелика
кількість
прегабаліну
була виявлена
у молоці
жінок, які
годують
груддю. Слід повідомити
жінкам, які
годують
груддю, що годування
груддю не
рекомендується
під час
застосування
прегабаліну.

Фертильність

Немає
клінічних
відомостей
щодо впливу прегабаліну
на
репродуктивну
функцію жінок.
Під час
клінічного
дослідження
впливу прегабаліну
на
рухливість
сперматозоїдів
здорові
учасники
чоловічої
статі отримували
дозу
прегабаліну
600 мг на добу.
Після тримісячного
лікування
жодного
впливу на рухливість
сперматозоїдів
не виявлено. Дослідження фертильності
продемонструвало
наявність
негативного
впливу на
репродуктивну
функцію
самок тварин
та наявність
негативного
впливу на
репродуктивну
функцію та розвиток
самців щурів.
Клінічна
значущість
цих
результатів невідома.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Лікарський
засіб може
мати
незначний
або помірний
вплив на здатність
керувати
транспортними
засобами та
працювати з іншими
механізмами.
Прегабалін може
спричиняти
запаморочення
і сонливість
та може впливати
на здатність
керувати
транспортними
засобами і
працювати з іншими
механізмами.
Тому
пацієнтам
слід
рекомендувати
утримуватися
від
керування
транспортними
засобами або
робіт зі
складною
технікою чи
від іншої
потенційно
небезпечної
діяльності
доти, доки не
стане відомо,
чи цей лікарський
засіб
впливає на їхню
здатність до
виконання
такої
діяльності.

Спосіб
застосування
та дози

Дози

Діапазон
доз може
змінюватися у
межах 150–600 мг
на добу. Дозу
розділяють
на 2 або
3 прийоми.

Невропатичний
біль

Лікування
прегабаліном
можна
розпочати з
дози 150 мг на
добу,
розділеної
на 2 прийоми. Залежно
від
ефективності
та
індивідуальної
переносимості
лікарського
засобу дозу
можна
збільшити до
300 мг на добу
після інтервалу
від 3 до 7 днів,
а за потреби
– до максимальної
дози 600 мг на
добу після
додаткового семиденного
інтервалу.

Епілепсія

Лікування
прегабаліном
можна
розпочати з
дози 150 мг на
добу,
розділеної
на 2 прийоми. Залежно
від
ефективності
та
індивідуальної
переносимості
лікарського
засобу дозу
можна
збільшити до
300 мг на добу
після першого
тижня
прийому.
Через ще один
тиждень дозу
можна
збільшити до
максимальної
– 600 мг на добу.

Генералізований
тривожний
розлад

Доза, яку
розділяють
на 2 або 3
прийоми, може
змінюватися у
межах 150–600 мг
на добу.
Періодично
слід переоцінювати
необхідність
продовження
лікування.

Лікування
прегабаліном
можна
розпочати з
дози 150 мг на
добу. Залежно
від
ефективності
та
індивідуальної
переносимості
лікарського
засобу дозу
можна
збільшити до
300 мг на добу
після першого
тижня
прийому.
Після ще
одного тижня
прийому дозу
можна
збільшити до
450 мг на добу.
Через ще один
тиждень дозу
можна збільшити
до
максимальної
– 600 мг на добу.

Фіброміалгія

Зазвичай
доза прегабаліну для
більшості
пацієнтів
становить 300–450
мг на добу за
2 прийоми. Для
деяких
хворих може бути
необхідною
доза 600 мг на
добу. Прийом лікарського
засобу слід розпочинати
з дози 75 мг 2
рази на добу (150
мг/добу) та можна
підвищувати
залежно від
ефективності
та
переносимості
до 150 мг 2 рази на
добу (300 мг/добу)
протягом
одного тижня.
Пацієнтам, для
яких
дозування 300
мг/добу
недостатньо
ефективне,
дозу можна
підвищити до
225 мг 2 рази на
добу (450 мг/добу).
Хоча існує
дослідження застосування
дози 600 мг на
добу, доказів
того, що
застосування
цієї дози
буде мати
додаткову
перевагу,
немає; також
така доза
мала гіршу
переносимість.
Беручи до
уваги дозозалежні
побічні
реакції,
застосування
доз вище 450 мг
на добу не
рекомендується.
Оскільки прегабалін виводиться
головним
чином
нирками, слід
коригувати
дозу
пацієнтам із
порушенням функції
нирок.

Припинення
лікування
прегабаліном

Відповідно
до сучасної
клінічної
практики, за
необхідності
припиняти
лікування прегабаліном
рекомендується
поступово, протягом
щонайменше
одного тижня
незалежно
від показань (див. розділи
«Особливості
застосування»
та «Побічні
реакції»).

Пацієнти
з нирковою
недостатністю

Прегабалін
виводиться з
системного
кровообігу у
незміненому
вигляді
переважно за
рахунок
екскреції
нирками.
Оскільки кліренс
прегабаліну
прямо
пропорційний
кліренсу
креатиніну,
зменшення
дози пацієнтам
з порушеною
функцією
нирок слід
проводити
індивідуально,
відповідно
до кліренсу
креатиніну (CLcr),
як зазначено
в таблиці 1 і
визначено за
формулою:

CLcr (мл/хв) =[

1,23 × (140 –
вік (роки) ×
маса тіла (кг))

] (× 0,85
для жінок)

рівень
креатиніну
у плазмі
крові
(ммоль/л)

Прегабалін
ефективно
видаляється
з плазми крові
за допомогою
гемодіалізу
(50 % засобу протягом
4 годин). Для
пацієнтів на
гемодіалізі
добову дозу
прегабаліну
слід підбирати
відповідно
до функції
нирок. Крім
добової дози,
одразу після
кожної
4-годинної
процедури
гемодіалізу
необхідно
застосовувати
додаткову
дозу лікарського
засобу (див.
таблицю 1).

Таблиця 1

Корекція
дози
прегабаліну
відповідно
до функції
нирок

Кліренс
креатиніну (CLcr),
(мл/хв)

Загальна
добова доза
прегабаліну*

Режим
дозування

Початкова
доза (мг/добу)

Максимальна
доза (мг/добу)

≥ 60

150

600

Двічі
або тричі на
добу

≥ 30 – < 60

75

300

Двічі
або тричі на
добу

≥ 15 – < 30

25–50**

150

Раз або
двічі на
добу

< 15

25**

75

Раз на
добу

Додаткова
доза після
гемодіалізу
(мг)

25**

100**

Одноразово

*
Загальну
добову дозу
(мг/добу) слід
розділити на
кількість
прийомів
відповідно
до режиму
дозування,
щоб отримати
кількість лікарського
засобу на
один прийом.

**
Застосовувати
прегабалін у
відповідному
дозуванні.

Пацієнти з
печінковою
недостатністю

Для
пацієнтів з
печінковою
недостатністю
необхідності
в корекції
дози немає (див.
розділ
«Фармакокінетика»).

Застосування
пацієнтам
літнього
віку (понад 65 років)

Для
пацієнтів
літнього
віку через
погіршення
функції
нирок може
бути
потрібне зменшення
дози
прегабаліну (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Спосіб
застосування

Лікарський
засіб приймати
незалежно
від прийому
їжі.

Лікарський
засіб призначений
винятково
для
перорального
застосування.

Діти

Безпека
та
ефективність
застосування
лікарського
засобу дітям
(віком до
18 років) не
були
встановлені. Доступна на
цей час
інформація
наведена в розділі
«Побічні
реакції», а
також у розділах
«Фармакодинаміка»
і
«Фармакокінетика»,
однак,
спираючись
на них,
неможливо
надати
жодних
рекомендацій
щодо
дозування цій
категорії
пацієнтів.

Передозування

Симптоми. Найчастішими
побічними
реакціями у
разі передозування
прегабаліном
були сонливість,
сплутаність
свідомості,
збудження та
неспокій. Також
повідомляли
про судоми. Зрідка
повідомлялося
про випадки
коми.

Лікування. Лікування
передозування
прегабаліном
полягає у
загальних
підтримувальних
заходах та за
потреби може
включати
гемодіаліз (див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози», таблиця).

Побічні
реакції

У
клінічній
програмі
дослідження
прегабаліну
його
отримали
понад 8900
пацієнтів, з
них 5600 -
учасники
подвійно
сліпих
плацебо-контрольованих
досліджень.
Найчастішими
зареєстрованими
побічними
реакціями
були запаморочення
та
сонливість.
Побічні реакції
зазвичай
були легкого
або
помірного ступеня.
В усіх
контрольованих
дослідженнях
показник
відміни
лікарського
засобу через
побічні
реакції
становив 12 %
серед пацієнтів,
які приймали
прегабалін,
та 5 % серед
пацієнтів,
які
отримували
плацебо.
Найчастішими
побічними
реакціями, що
призводили
до припинення
застосування
препарату
дослідження, у
групі
прегабаліну
були
запаморочення
та
сонливість.

У таблиці
2 наведено
всі побічні
реакції, які
виникали
частіше, ніж
при
застосуванні
плацебо, та
більше, ніж в
одного
пацієнта; ці побічні
реакції
перераховані
за класами систем
органів та
частотою
виникнення
(дуже часті (≥ 1/10);
часті (від ≥ 1/100 до
< 1/10); нечасті
(від ≥ 1/1000 до
< 1/100);
поодинокі
(від ≥ 1/10000 до < 1/1000);
рідкісні (< 1/10000),
частота
невідома
(неможливо
оцінити за наявними
даними)). У
кожній групі
за частотою
виникнення
побічні
реакції
подано в порядку
зменшення
тяжкості. Зазначені побічні
реакції
також можуть
бути пов’язані
з перебігом
основного
захворювання
та/або
супутнім
застосуванням
інших лікарських
засобів.

Під час
лікування
невропатичного
болю центрального
походження
внаслідок
ушкодження
спинного
мозку
частота
виникнення побічних
реакцій
загалом,
побічних
реакцій з
боку ЦНС та
особливо
сонливості
була підвищеною
(див.
розділ
«Особливості
застосування»). Додаткові
побічні
реакції, про
які повідомлялося
після виходу лікарського
засобу на
ринок,
позначено
курсивом.

Інфекції та
інвазії

Часто:
назофарингіт.

З боку крові
та
лімфатичної
системи

Нечасто:
нейтропенія.

З боку
імунної
системи

Нечасто: гіперчутливість.

Рідко: ангіоневротичний
набряк,
алергічні
реакції, анафілактоїдні
реакції.

З боку
обміну
речовин та
метаболізму

Часто:
підвищення
апетиту.

Нечасто:
втрата
апетиту,
гіпоглікемія.

З
боку психіки

Часто:
ейфоричний
настрій,
сплутаність
свідомості,
дратівливість,
дезорієнтація,
безсоння,
зниження
лібідо.

Нечасто:
галюцинації,
панічні
атаки, неспокій,
збудження,
депресія,
пригнічений
настрій,
піднесений
настрій, агресія,
зміни
настрою,
деперсоналізація,
утруднений
добір слів,
патологічні
сновидіння,
посилення
лібідо,
аноргазмія,
апатія.

Рідко:
розгальмовування,
суїцидальна
поведінка, суїцидальні
думки.

Невідомо: медикаментозна
залежність.

З боку
нервової
системи

Дуже
часто:
запаморочення,
сонливість,
головний
біль.

Часто:
атаксія,
порушення
координації,
тремор,
дизартрія,
амнезія,
погіршення
пам’яті,
порушення
уваги,
парестезія,
гіпестезія, седативний
ефект,
порушення
рівноваги, летаргія.
Нечасто:
синкопе,
ступор,
міоклонія, втрата
свідомості,
психомоторна
гіперактивність,
дискінезія,
постуральне
запаморочення,
інтенційний
тремор,
ністагм,
порушення
когнітивних функцій,
порушення
психіки,
розлади
мовлення,
гіпорефлексія,
гіперестезія,
відчуття
печіння,
агевзія, загальне
нездужання, апатія,
навколоротова
парестезія,
міоклонус.

Рідко: судоми,
паросмія,
гіпокінезія,
дисфагія,
паркінсонізм,
гіпалгезія,
залежність,
мозочковий синдром,
синдром
зубчастого
колеса, кома,
делірій,
енцефалопатія,
екстрапірамідний
синдром,
синдром
Гієна-Барре,
внутрішньочерепна
гіпертензія,
маніакальні
реакції, параноїдні
реакції,
розлади сну.

З боку
органів зору

Часто:
нечіткість
зору,
диплопія,
кон’юнктивіт.

Нечасто:
втрата
периферичного
зору, порушення
зору, набряк
очей, дефекти
поля зору, зниження
гостроти
зору, біль в
очах, астенопія,
фотопсія,
сухість в
очах,
підвищене
сльозовиділення,
подразнення
очей,
блефарит, порушення
акомодації,
крововилив в
око, світлобоязнь,
набряк
сітківки.

Рідко: втрата
зору, кератит,
осцилопсія,
зміна
зорового
сприйняття
глибини,
мідріаз,
страбізм,
яскравість
зору, анізокорія,
виразки
рогівки,
екзофтальм,
параліч
очного м’яза,
ірит,
кератокон’юнктивіт,
міоз, нічна
сліпота,
офтальмоплегія,
атрофія
зорового
нерва, набряк
диска зорового
нерва, птоз,
увеїт.

З боку
органів
слуху та
рівноваги

Часто:
вертиго.

Нечасто:
гіперакузія.

З боку серця

Нечасто:
тахікардія,
атріовентрикулярна
блокада
першого
ступеня,
синусова
брадикардія, застійна
серцева
недостатність.

Рідко: подовження
інтервалу QT,
синусова
тахікардія,
синусова
аритмія.

З боку судин

Нечасто:
артеріальна
гіпотензія,
артеріальна
гіпертензія,
припливи,
гіперемія,
відчуття
холоду в
кінцівках.

З боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння.

Часто:
фаринголарингеальний
біль.

Нечасто:
задишка,
носова
кровотеча,
кашель, закладеність
носа, риніт,
хропіння,
сухість
слизової
оболонки
носа.

Рідко: набряк
легень,
стиснення в
горлі,
ларингоспазм,
апное, ателектаз,
бронхіоліт,
гикавка,
фіброз легенів,
позіхання.

Частота
невідома:
пригнічення
дихання.

З боку
шлунково-кишкового
тракту

Часто:
блювання, нудота,
запор, діарея,
метеоризм,
здуття
живота,
сухість у
роті, гастроентерит.

Нечасто:
гастроезофагеальна
рефлюксна хвороба,
гіперсекреція
слини,
гіпестезія ротової
порожнини,
холецистит,
холелітіаз, коліт,
шлунково-кишкова
кровотеча,
мелена, набряк
язика,
ректальна
кровотеча.

Рідко:
асцит,
панкреатит, набряк
язика,
дисфагія, афтозний
стоматит,
виразка
стравоходу,
періодонтальний
абсцес.

З боку
печінки і
жовчовивідних
шляхів

Нечасто:
підвищений
рівень
печінкових
ферментів*.

Рідко:
жовтяниця.

Дуже
рідко:
печінкова
недостатність,
гепатит.

З боку шкіри
та
підшкірної
тканини

Часто:
пролежні.

Нечасто:
папульозне
висипання,
кропив’янка,
гіпергідроз, свербіж, алопеція,
сухість
шкіри,
екзема,
гірсутизм, виразки
шкіри,
везикуло-бульозний
висип.

Рідко: токсико-епідермальний
некроліз
(ТЕН), синдром
Стівенса–Джонсона, холодний
піт,
ексфоліативний
дерматит, ліхеноїдний
дерматит,
меланоз,
розлади з боку
нігтів,
петехіальний
висип,
пурпура, пустулярний
висип,
атрофія
шкіри, некроз
шкіри, шкірні
та підшкірні
вузлики.

З боку
опорно-рухової
системи та
сполучної
тканини

Часто:
м’язові
судоми,
артралгія,
біль у спині,
біль у
кінцівках,
спазми
м’язів шиї.
Нечасто:
набряк
суглобів,
міалгія,
посіпування
м’язів, біль
у шиї,
скутість
м’язів.
Рідко: рабдоміоліз.

З боку нирок
та
сечовивідних
шляхів

Нечасто:
нетримання
сечі,
дизурія,
альбумінурія,
гематурія,
утворення
каменів у
нирках,
нефрит.

Рідко:
ниркова
недостатність,
олігурія, затримка
сечі, гостра
ниркова
недостатність,
гломерулонефрит,
пієлонефрит.

З
боку
репродуктивної
системи та
функції
молочних
залоз

Часто:
еректильна
дисфункція,
імпотенція.

Нечасто:
статева
дисфункція,
затримка еякуляції,
дисменорея,
біль у
молочних
залозах,
лейкорея,
менорагія,
метрорагія.

Рідко:
аменорея,
виділення з
молочних
залоз,
збільшення
молочних
залоз, гінекомастія, цервіцит,
баланіт,
епідидиміт.

Загальні
розлади та
реакції у місці
введення

Часто:
периферичний
набряк,
набряк,
порушення
ходи,
падіння,
відчуття
сп’яніння,
незвичайні
відчуття,
підвищена
втомлюваність.

Нечасто:
генералізований
набряк, набряк
обличчя,
скутість у
грудях, біль,
жар, спрага,
озноб, загальна
слабкість,
нездужання,
абсцес, запалення
жирової
тканини,
реакції
фоточутливості.

Рідко:
гранульома,
умисне
заподіяння
шкоди,
заочеревинний
фіброз, шок.

Лабораторні
показники

Часто:
збільшення
маси тіла.

Нечасто:
збільшення
рівня
креатинфосфокінази
в крові,
збільшення
рівня
глюкози в крові,
зменшення
кількості
тромбоцитів,
збільшення
рівня
креатиніну в
крові, зменшення
рівня калію в
крові,
зменшення
маси тіла.

Рідко:
зменшення
рівня
лейкоцитів у
крові.

*
Збільшення
рівня
аланінамінотрансферази
(АЛТ) та
аспартатамінотрансферази
(АСТ).

У деяких
пацієнтів
спостерігалися
симптоми
відміни
після
припинення
коротко- або довгострокового
лікування
прегабаліном.
Повідомлялося
про такі
явища:
безсоння, головний
біль, нудота,
тривожність,
діарея, грипоподібний
синдром,
судоми,
нервозність, депресія,
суїцидальні
думки, біль,
гіпергідроз
і
запаморочення.
Ці симптоми
можуть
свідчити про медикаментозну
залежність.
Цю
інформацію
слід
повідомити
пацієнту перед
початком
лікування.

Стосовно
припинення
довгострокового
лікування
прегабаліном
немає жодних
даних про
частоту та
тяжкість
симптомів
відміни,
пов’язаних з
тривалістю
застосування
прегабаліну
та його дозою
(див.
розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»).

Діти. Профіль
безпеки
прегабаліну,
встановлений
у ході трьох
досліджень,
проведених з
участю
педіатричних
пацієнтів з
парціальними
судомними
нападами з
вторинною
генералізацією
або без неї
(12-тижневе
дослідження
ефективності
та безпеки у
пацієнтів із
парціальними
судомними
нападами, n=295;
дослідження
фармакокінетики
та
переносимості
препарату, n=65
та відкрите
дослідження
безпеки
тривалістю 1
рік, n=54), був
подібний до
профілю, який
спостерігався
у
дослідженнях
у дорослих
пацієнтів з
епілепсією.
Найбільш
поширеними
побічними
явищами, що
спостерігались
у 12‑тижневому
дослідженні
терапії
прегабаліном,
були
сонливість,
пірексія,
інфекції верхніх
дихальних
шляхів,
підвищення
апетиту,
збільшення
маси тіла та
назофарингіт
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Фармакодинаміка»
і
«Фармакокінетика»).

Повідомлення
про
підозрювані
побічні
реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь / ризик
при
застосуванні
цього
лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним представникам
слід
повідомляти
про усі випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності

2
роки.

Умови
зберігання

Зберігати
в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С.

Зберігати
в
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка

Капсули
по 75 мг: по 14
капсул у
блістері, по 2
або по 4
блістери у
картонній
коробці;

Капсули
по 150 мг: по 14
капсул у
блістері, по 4
блістери у
картонній
коробці;

Капсули
по 300 мг: по 14
капсул у
блістері, по 2
блістери у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску

За рецептом.

Виробник

Люпін
Лімітед.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності

ПЛОТ №15 Б,
ФЕЙЗ 1А, ВЕРНА
ІНДАСТРІАЛ
ЕРІЯ, ВЕРНА,
САЛЬЦЕТ, ІНД -
403722, Індія.

Заявник

Скай
Фарма ВЗ-ТОВ.

Місцезнаходження
заявника

Приміщення
№ 708S, Поверх 7,
Науковий
Парк Дубай (НПД),
Вежа-Південна,
Науковий
Парк Дубай,
Дубай,
Об’єднані
Арабські
Емірати.