ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного застосування лікарського засобу

КОДЕТЕРП

(CODETERP)

Склад:

діючі
речовини: 1 таблетка містить кодеїну фосфату у перерахуванні на кодеїн 8 мг,
терпінгідрату 250 мг, натрію гідрокарбонату 250 мг;

допоміжні
речовини:
целюлоза мікрокристалічна, крохмаль кукурудзяний, кремнію діоксид колоїдний
безводний, магнію стеарат, тальк.

Лікарська
форма. Таблетки.

Основні
фізико-хімічні властивості: таблетки
білого або білого з кремовим відтінком кольору з плоскою поверхнею, з фаскою та
рискою.

Фармакотерапевтична група. Засоби, що
застосовуються при кашлі та застудних захворюваннях. Похідні опію та експекторанти. Код АТХ R05F A02.

Фармакологічні властивості.

Фармакодинаміка.

Кодетерп – комбінований препарат з протикашльовим
і відхаркувальним ефектом. Кодеїн є агоністом опіоїдних рецепторів, що чинить центральну протикашльову дію (за рахунок пригнічення збудливості кашльового центру).

Терпінгідрат виявляє відхаркувальний ефект.

Натрію гідрокарбонат зменшує в’язкість
мокротиння за рахунок підвищення рН.

Фармакокінетика.

При пероральному
застосуванні кодеїн та інші компоненти лікарського засобу добре абсорбуються з
кишкового тракту. В організмі кодеїн завдяки своїй ліпофільності
швидко проникає крізь гематоенцефалічний бар’єр;
накопичується у жировій тканині, менше – у легенях, печінці, нирках і
селезінці. Максимальна дія спостерігається через 30‒60
хвилин і триває протягом 2‒6 годин. Терпінгідрат і натрію гідрокарбонат
виводяться нирками та через дихальні шляхи з бронхіальним секретом.

Клінічні характеристики.

Показання.

Непродуктивний кашель при захворюваннях бронхів і
дихальних шляхів.

Протипоказання.

Підвищена чутливість до будь-якого компонента
препарату або до інших опіоїдних аналгетиків;
гостра респіраторна депресія, легенева недостатність, обструктивні захворювання
дихальних шляхів, бронхіальна астма (не слід застосовувати опіоїди
під час астматичного нападу), виражена артеріальна гіпотензія,
аритмії, епілепсія, черепно-мозкові травми або стани, що супроводжуються
підвищеним внутрішньочерепним тиском (на додаток до ризику респіраторної
депресії та підвищення внутрішньочерепного тиску кодеїн може впливати на
зіничну реакцію та інші вітальні реакції при оцінці неврологічного статусу);
тяжкі захворювання печінки та нирок, період після операції на жовчовивідних
шляхах; стани, при яких інгібування перистальтики слід уникати або при яких
розвивається здуття живота; ризик паралітичної непрохідності кишечнику; стан
алкогольного сп’яніння, алкоголізм.

Застосування лікарського засобу протипоказане таким групам пацієнтів:

дітям віком до 12 років;

дітям віком від 12 до 18 років зі скомпрометованою дихальною функцією;

жінкам у період вагітності або годування груддю;

пацієнтам будь-якого віку, які мають надшвидкий
метаболізм за участю CYP2D6.

Не застосовувати супутньо з інгібіторами моноаміноксидази (МАО) та протягом 2 тижнів після
припинення застосування інгібіторів МАО.

Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій.

Сорбенти, в’яжучі та обволікаючі
засоби можуть зменшити всмоктування компонентів препарату в травному тракті.

Застосування інгібіторів МАО у
комбінації з петидином було пов’язане з тяжким
збудженням/пригніченням центральної нервової системи (ЦНС) (включаючи
артеріальну гіпертензію/гіпотензію). Незважаючи на
те, що при застосуванні кодеїну не було задокументовано подібних явищ, не
виключено, що така взаємодія може відбутися. Отже, не слід застосовувати кодеїн
у комбінації з інгібіторами МАО; застосування кодеїну можна розпочинати не
раніше ніж через 2 тижні після припинення прийому інгібіторів МАО.

Слід з обережністю застосовувати
одночасно з кодеїном:

Антихолінергічні засоби (наприклад,
атропін) — підвищується ризик тяжкого запору, що може призвести до паралітичної
кишкової непрохідності та/або до затримки сечовипускання.

Антидіарейні засоби (лоперамід, каолін) – підвищується ризик тяжкого запору, що
може призвести до кишкової непрохідності.

Цизаприд, метоклопрамід та домперидон – через
можливий антагонізм впливу на шлунково-кишкову діяльність.

Ненаркотичні аналгетики – посилення аналгетичної дії.

Застосування кодеїну у комбінації
з опіоїдними антагоністами (бупренорфін, налоксон, налтрексон) може спричинити симптоми синдрому відміни.

Трициклічні
антидепресанти — посилення пригнічувальної
дії опіоїдних аналгетиків.

Антигіпертензивні засоби – посилення
гіпотензивної дії.

Анестетики,
натрію оксибутират — можливе
посилення депресії ЦНС та пригнічувальної дії на
дихальний центр та/або артеріальної гіпотензії.

Нейролептики — можливе
посилення седативного та гіпотензивного ефектів.

Анксіолітики, седативні,
снодійні засоби — посилення седативного ефекту та пригнічувальної дії на дихальний центр.

Антигістамінні засоби із
седативним ефектом — посилення депресії ЦНС та пригнічувальної дії на дихальний центр та/або артеріальної гіпотензії.

Алкоголю ‒
можливе посилення гіпотензивного, седативного ефекту алкоголю та пригнічувальної дії алкоголю на дихальний центр.

Антиаритмічні засоби — при
одночасному застосуванні кодеїн уповільнює абсорбцію мексилетину.
При одночасному застосуванні кодеїну з хінідином,
імовірно, буде значно знижений ефект кодеїну через негативний вплив хінідину на його метаболізм.

При
застосуванні кодеїну у великих дозах дія серцевих глікозидів
(дигоксин та інші) може посилюватися.

Левоміцетин гальмує біотрансформацію кодеїну у печінці і тим самим посилює його
дію.

Слід уникати одночасного
застосування ципрофлоксацину, оскільки опіоїди знижують концентрацію препарату у плазмі крові.

Прийом ритонавіру,
циметидину призводить до підвищення концентрації
кодеїну у плазмі крові.

Застосування
опіоїдів може перешкоджати дослідженню евакуації
вмісту шлунка, оскільки опіоїди затримують
випорожнення шлунка, а також гепатобіліарній
візуалізації при застосуванні Technetium Tc 99m Disofenin, оскільки опіоїдна терапія може спричинити звуження сфінктера Одді і підвищення тиску у жовчовивідних шляхах.

Можливе одночасне застосування
препарату із бронходилататорами, антибактеріальними
засобами при лікуванні застудних захворювань.

Особливості застосування.

При застосуванні лікарського засобу заборонено вживання алкоголю.

Слід знизити дозу лікарського засобу при
запальних захворюваннях травного тракту [кодеїн впливає на перистальтику, підвищує
тонус та сегментацію кишечнику та може підвищувати тиск у товстій кишці (див.
розділ «Протипоказання»)], при порушеннях функції нирок або печінки,
при гіпотиреозі, недостатності кори надниркових залоз (наприклад, при хворобі Аддісона), гіпертрофії передміхурової залози, при
судомних станах, артеріальній гіпотензії, при
міастенії gravis, ослабленим пацієнтам,
пацієнтам зі стриктурою уретри, а також пацієнтам у шоковому стані.

Лікарський засіб слід застосовувати з
обережністю при пневмонії, порушеннях дихальної функції та бронхіальній астмі в
анамнезі, при зловживанні наркотиками в анамнезі.

Пацієнтам з захворюваннями жовчовивідних
шляхів (зокрема з жовчнокам’яною хворобою) слід уникати застосування опіоїдних аналгетиків або
застосовувати їх у комбінації зі спазмолітиками.

У хворих із порушенням функції нирок
виведення кодеїну уповільнене, тому рекомендується подовжити інтервали між
прийомами препарату.

У хворих літнього віку метаболізм та
елімінація кодеїну можуть відбуватися повільніше, тому може бути доцільним
зниження дози препарату.

Не слід застосовувати препарат протягом
тривалого часу у зв’язку із розвитком звикання до кодеїну. У пацієнтів, які можуть мати фізичну залежність, припинення лікування
слід проводити поступово, щоб уникнути прискорення розвитку симптомів синдрому
відміни.

Лікарський засіб слід застосовувати з
обережністю пацієнтам, які нещодавно перенесли хірургічні втручання на
кишечнику (через можливе зниження моторики шлунково-кишкового тракту) або
сечових шляхах (такі пацієнти більш схильні до затримки сечовипускання,
спричиненої безпосередньо спазмом уретрального сфінктера та запором внаслідок
застосування кодеїну). Лікарський засіб слід застосовувати з обережністю при феохромоцитомі (опіоїди можуть
стимулювати вивільнення катехоламіну шляхом індукції
вивільнення ендогенного гістаміну).

Застосування кодеїну потребує регулярної
оцінки лікарем співвідношення користь/ризик.

Застосування петидину і, можливо, інших опіоїдних аналгетиків
пацієнтам, які приймають інгібітори MAO, може бути пов’язане з дуже тяжкими
реакціями, а іноді з реакціями, які мають летальні наслідки. Якщо застосування кодеїну для пацієнтів, які приймають інгібітори MAO,
є життєво необхідним, слід припинити застосування інгібіторів МАО за 2 тижні до
початку лікування кодеїном (див. розділи «Протипоказання», «Взаємодія з іншими
лікарськими засобами та інші види взаємодій»).

Цей лікарський засіб містить 68 мг/таблетку натрію. Слід бути
обережним при застосуванні пацієнтам, які дотримуються дієти з контрольованим
вмістом натрію.

Метаболізм за участю CYP2D6

Кодеїн перетворюється на його активний метаболіт – морфін – у печінці за
участю ферменту CYP2D6. Якщо пацієнт має дефіцит цього ферменту або якщо у
пацієнта CYP2D6 повністю відсутній, адекватного терапевтичного ефекту не буде
досягнуто. Встановлено, що до 7 % представників народів Кавказу можуть мати цю
особливість метаболізму
за участю CYP2D6. Однак, якщо пацієнт має надшвидкий
метаболізм за участю CYP2D6, існує підвищений ризик розвитку побічних ефектів –
симптомів опіоїдної токсичності – навіть при
застосуванні звичайних доз. У таких пацієнтів перетворення кодеїну у морфін швидко
призводить до встановлення більш високих рівнів морфіну в сироватці крові, ніж
очікувалось.

Загальні симптоми опіоїдної токсичності:
сплутаність свідомості, сонливість, поверхневе дихання, звужені зіниці, нудота,
блювання, запор, відсутність апетиту. У тяжких випадках можливі симптоми циркуляторної та дихальної депресії, які можуть бути
небезпечними і дуже рідко ‒ летальними.

Дані про поширеність надшвидких метаболізаторів за участю CYP2D6 в різних популяціях
наведені нижче:

Популяція

Поширення, %

Африканці/ефіопи

29

Афроамериканці

3,4–6,5

Монголоїди

1,2–2

Представники народів Кавказу

3,6–6,5

Греки

6

Угорці

1,9

Північні європейці

1–2

Післяопераційне застосування дітям

Існують повідомлення про те, що застосування кодеїну дітям після тонзилектомії та/або аденоїдектомії
задля запобігання виникненню обструктивного апное під час сну зрідка призводило
до життєво небезпечних побічних явищ, у т. ч. з летальними наслідками (див.
розділ «Протипоказання»). Всі діти отримували дози кодеїну у відповідному
діапазоні доз. Однак є свідчення того, що ці діти були або ультрашвидкими,
або екстенсивними метаболізаторами кодеїну.

Діти зі скомпрометованою дихальною функцією

Кодеїн протипоказано застосовувати дітям, у яких дихальна функція може
бути скомпрометована нервово-м’язовими порушеннями, тяжкими серцевими або
респіраторними захворюваннями, інфекціями верхніх дихальних шляхів або легенів,
мультитравмами або масштабними хірургічними
втручаннями. Ці фактори можуть посилити симптоми токсичності морфіну.

Опіоїдні аналгетики знижують слиновиділення, що може
спричинити розвиток карієсу та кандидамікозу слизової оболонки ротової
порожнини.

Застосування
у період вагітності або годування груддю.

У період вагітності лікарський засіб
протипоказаний. Повідомлялося про можливий зв’язок між виникненням у немовлят
вад дихальної системи та серця та застосуванням кодеїну протягом І триместру
вагітності. Регулярне застосування кодеїну у період вагітності може спричинити
розвиток фізичної залежності у плода, що призведе до виникнення симптомів
абстиненції у новонародженого. Застосування кодеїну під час пологів може
пригнічувати дихання у новонародженого. Опіоїдні аналгетики можуть призвести до шлункового стазу під час
пологів, підвищення ризику аспіраційної пневмонії у
матері.

При застосуванні у звичайних терапевтичних дозах
кодеїн і його активний метаболіт можуть бути присутніми в грудному молоці у
дуже низьких концентраціях, тому малоймовірно, що це може чинити негативний
вплив на немовля. Однак, якщо пацієнтка має надшвидкий
метаболізм за участю CYP2D6, у грудному молоці можуть встановлюватися більш
високі рівні морфіну, у дуже рідкісних випадках це може призвести до потенційно
летальних симптомів опіоїдної токсичності у
немовляти.

У період годування груддю лікарський засіб протипоказаний.

Здатність
впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими
механізмами.

Під час лікування препаратом слід утриматися від
керування автотранспортом або іншими механізмами через можливість виникнення
таких ефектів, як сплутаність свідомості, сонливість, запаморочення,
галюцинації, розлади зору або судоми. Ефекти алкоголю посилюються опіоїдними аналгетиками.

Спосіб застосування та дози.

Лікарський засіб застосовувати всередину.
Дорослим і дітям віком від 12 років призначати по              1 таблетці 2‒3
рази на добу. Тривалість лікування – 5 діб, у виняткових випадках термін
лікування можна збільшити після консультації з лікарем.

Діти.

Застосування лікарського засобу протипоказане дітям віком до 12 років,
оскільки існує ризик розвитку серйозних і небезпечних для життя побічних
реакцій через варіабельний та непередбачуваний шлях перетворення кодеїну у
морфін у пацієнтів цієї вікової групи.

Кодеїн не застосовувати дітям віком від 12 до 18 років, яким проводять тонзилектомію та/або аденоїдектомію
задля запобігання виникненню обструктивного апное під час сну, через ризик
розвитку серйозних і небезпечних для життя побічних реакцій.

Кодеїн не застосовувати дітям віком від 12 до 18 років зі
скомпрометованою дихальною функцією через ризик розвитку серйозних і
небезпечних для життя побічних реакцій.

Кодеїн не застосовувати дітям віком від 12 до
18 років, які мають надшвидкий метаболізм за участю
CYP2D6.

Передозування.

Тяжка депресія ЦНС, зокрема пригнічення дихання, може розвинутися у разі
супутнього застосування інших засобів із седативною дією (у т.ч. алкоголю) або
значного перевищення дози кодеїну.

Симптоми передозування кодеїну: Клінічною тріадою передозування опіоїдів
вважається кома, звуження зіниць та гостре пригнічення дихального центру, що
може спричинити ціаноз з подальшим розширенням зіниць при розвитку гіпоксії.
Інші симптоми передозування опіоїдів: гіпотермія,
порушення (уповільнене або утруднене) дихання, судоми (особливо у дітей),
сильне запаморочення, порушення координації очних яблук, головний біль,
виражена сонливість, виражена слабкість, нервозність або неспокій, емоційне
збудження, седація, галюцинації, сплутаність
свідомості, порушення ритму серцевої діяльності, аритмія; артеріальна гіпотензія та тахікардія (малоймовірні), брадикардія,
недостатність кровообігу, підвищене потовиділення, почервоніння обличчя,
сухість у роті, запор, атонія сечового міхура. Можливе виникнення задишки,
апное, колапсу, затримки сечовиділення; зазвичай нудота і блювання; рідко –
набряк легень; можуть спостерігатися ознаки вивільнення гістаміну.
Повідомлялося про випадки розвитку рабдоміолізу, який
прогресував до ниркової недостатності, при передозуванні опіоїдів.

Передозування посилюється при одночасному прийомі алкоголю та
психотропних засобів.

Лікування: промивання
шлунка, застосування активованого вугілля та загальні симптоматичні та
підтримувальні заходи, включаючи заходи для підтримки дихального центру та
моніторинг вітальних показників до стабілізації стану.

У разі застосування понад 350 мг кодеїну
дорослим або більше 5 мг/кг маси тіла дітям прийом активованого вугілля
доцільний протягом першої години. Далі
проводити симптоматичну терапію. Важливою додатковою процедурою до
лікування є катетеризація сечового міхура та, якщо потрібно, призначення
антибіотиків. При тяжкому отруєнні пацієнта слід госпіталізувати. Антидот – налоксон. Слід застосувати налоксон
при виникненні коми або пригнічення дихання. Налоксон
є конкуруючим антагоністом та має короткий період напіввиведення,
таким чином, може бути необхідним повторне застосування високих доз для
пацієнтів із тяжким отруєнням. Слід спостерігати за станом пацієнта протягом
щонайменше 4 годин після введення налоксону або 8
годин у разі застосування препарату налоксону
пролонгованої дії.

Побічні реакції.

З боку імунної системи: алергічні
реакції, у т. ч. ангіоневротичний набряк; макулопапульозний висип розглядається як симптом синдрому гіперчутливості, пов’язаний з пероральним застосуванням
кодеїну; гарячка, спленомегалія, лімфаденопатія, утруднене
дихання.

Психічні розлади: депресія,
галюцинації, кошмарні сновидіння, стан неспокою, сплутаність свідомості,
раптові зміни настрою, ейфорія, дисфорія.

З боку нервової системи: сонливість,
запаморочення, судоми (особливо у немовлят і дітей), головний біль, підвищення
внутрішньочерепного тиску, розвиток толерантності або залежності, седативний
ефект.

З боку органів зору: міоз,
порушення гостроти зору, світлочутливість, порушення зору (зокрема розмитість,
подвоєння контурів видимих предметів).

З боку органів слуху та лабіринту: вертиго.

З боку серцево-судинної системи: тахікардія, брадикардія, відчуття серцебиття, ортостатична гіпотензія, гіперемія шкіри обличчя, артеріальна гіпотензія (при застосуванні великих доз).

З боку дихальної системи: задишка,
пригнічення дихання (при застосуванні великих доз), бронхоспазм.

З боку травної системи: сухість у роті, диспепсія, нудота, блювання, запор, спазми шлунка,
панкреатит, біль
у надчеревній ділянці.

Гепатобіліарні розлади: спазм жовчовивідних
шляхів, який може бути пов’язаний зі зміною рівнів печінкових ферментів.

З боку ендокринної системи: гіперглікемія.

Розлади метаболізму та харчування: відсутність апетиту.

З боку шкіри та підшкірної клітковини: алергічні реакції, такі як висипання на шкірі, кропив’янка, свербіж,
підвищене потовиділення, набряк обличчя.

З боку кістково-м’язової системи: неконтрольовані м’язові рухи, ригідність м’язів (при застосуванні
великих доз).

З боку сечостатевої системи: спазм сфінктера сечового міхура, спазм сечовивідних шляхів, утруднене
сечовипускання, затримка
сечовипускання, дизурія, антидіуретичний ефект.

З боку репродуктивної системи: статева дисфункція, еректильна дисфункція, зменшення лібідо та потенції.

Загальні порушення: припливи крові, відчуття нездужання, підвищена втомлюваність,
гіпотермія.

Толерантність і деякі з найбільш поширених побічних ефектів –
сонливість, нудота, блювання, сплутаність свідомості, – як правило,
розвиваються при тривалому застосуванні кодеїну.

Регулярне тривале застосування кодеїну призводить до розвитку
залежності, толерантності та до виникнення стану неспокою, дратівливості після
припинення лікування. Слід
пам’ятати, що толерантність знижується швидко після припинення прийому кодеїну,
тому повторне застосування раніше припустимої дози може виявитися летальним.

Синдром відміни: раптове
припинення лікування кодеїном може спричинити синдром відміни. Можливі
симптоми: безсоння, стан неспокою, дратівливість, почуття тривоги, депресія,
слабкість, відсутність апетиту, нудота, блювання, діарея, дегідратація,
підвищене потовиділення, сльозотеча, ринорея, чхання,
позіхання, пілоерекція, гарячка, мідріаз, тремор,
м’язові судоми, збільшення частоти серцевих скорочень, частоти дихання,
підвищення артеріального тиску.

Термін придатності. 2
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати в оригінальній
упаковці при температурі не вище 25 °С.

Зберігати у недоступному для дітей місці.

Упаковка.

По 10 таблеток у блістері; по
1 блістеру у коробці.

Категорія відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківське фармацевтичне
підприємство «Здоров’я народу».

Місцезнаходження виробника та його адреса місця провадження діяльності.

Україна, 61002, Харківська обл., місто Харків, вулиця Куликівська, будинок 41.