ІНСТРУКЦІЯ

для медичного
застосування
лікарського
засобу

ОЗІКЛІД

(OZIKLIDE)

Склад:

діюча
речовина: gliclazide;

1
таблетка з
модифікованим
вивільненням
містить
гліклазиду 30
мг;

допоміжні
речовини: повідон,
кальцію
гідрофосфат,
гіпромелоза,
кремнію
діоксид
колоїдний
безводний, магнiю
стеарат.

Лікарська
форма.
Таблетки з
модифікованим
вивільненням.

Основні
фізико-хімічні
властивості: білі або
майже білі,
двоопуклі, не
вкриті оболонкою
каплети з
маркуванням
«G30» з
одного боку
та гладенькі
з іншого.

Фармакотерапевтична
група.

Протидіабетичні
засоби. Цукрознижувальні
засоби, за винятком
інсулінів.
Сульфонаміди,
похідні
сечовини.
Гліклазид.  Код
АТХ А10В В09.

Фармакологiчнi
властивості.

Фармакодинаміка.

Гліклазид
–
пероральний
цукрознижувальний
препарат,
похідне
сульфонілсечовини,
яке
відрізняється
від інших препаратів
наявністю
гетероциклічного
кільця, що
містить азот
та має
ендоциклічні
зв'язки.

Гліклазид
знижує
рівень
глюкози у
плазмі крові
внаслідок
стимуляції
секреції
інсуліну β-клітинами
острівків
Лангерганса
підшлункової
залози.
Підвищення
рівня
постпрандіального
інсуліну та
секреція
С-пептиду
зберігаються
навіть після
2 років
застосування
препарату.
Гліклазид
має також
гемоваскулярні
властивості.

Вплив
на
інсуліносекрецію. У хворих
на діабет ІІ
типу
гліклазид
відновлює
ранній пік
інсуліносекреції
у відповідь
на
надходження
глюкози та
підвищує другу
фазу
секреції
інсуліну.
Значне збільшення
виділення
інсуліну
відбувається
відповідно
до прийнятої їжі
або
навантаження
глюкозою.

Гемоваскулярні
властивості.
Гліклазид
зменшує
мікротромбоз
шляхом двох
механізмів,
які можуть
бути задіяні
у розвитку
ускладнень
цукрового
діабету:

- частково
інгібує
агрегацію та
адгезію
тромбоцитів,
зменшує
кількість
маркерів
активації
тромбоцитів (β-тромбоглобулін,
тромбоксан В2);

- впливає
на
фібринолітичну
активність
ендотелію
судин
(підвищує
активність tPА).

Фармакокiнетика.

Концентрація
гліклазиду у
плазмі крові
прогресивно
наростає
протягом перших
6 годин пiсля
прийому,
після чого
досягає
постійного
рівня (плато),
який
утримується
з

6-ої до 12-ої
години
після
застосування.

Одноразовий
прийом
добової дози
препарату
Озіклід
забезпечує
ефективну
концентрацію
гліклазиду у
плазмі крові
протягом 24
годин.

Індивідуальні
коливання є
незначними.

Гліклазид
повністю
всмоктується
у травному
тракті.
Приймання їжi не
впливає на
швидкість i ступінь
абсорбції.

Відзначається
лінійна
залежність
між прийнятою
дозою препарату
до 120 мг і
концентрацією
у плазмі
крові.
Зв'язування
глiклазиду
з протеїнами
плазми крові
становить
приблизно 95 %.

Гліклазид
метаболізується
переважно у
печінці та
виводиться
із сечею,
менше 1 % діючої
речовини
виводиться
із сечею у
незміненому
вигляді.
Активні
метаболіти у
плазмі
відсутні.

Перiод напiввиведення
глiклазиду
становить
приблизно 12-20
годин.

Об'єм
розподілу
становить
приблизно 30 л.

У
пацієнтів
літнього
віку не
відзначається
клінічно
значущих
змін
фармакокінетики
препарату.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Цукровий
діабет ІІ
типу:

-
зниження та
контроль
глюкози в
крові при неможливості
нормалізувати
рівень глюкози
тільки
дієтою,
фізичними
вправами або
зменшенням
маси тіла;

-
попередження
ускладнень
цукрового
діабету ІІ
типу: зниження
ризику макро-
та
мікросудинних
ускладнень,
зокрема
нових
випадків або
погіршення
нефропатії у
пацієнтів з
цукровим
діабетом ІІ
типу.

Протипоказання.

-
Підвищена
чутливість
до
гліклазиду
або до інших
препаратів
сульфанілсечовини,
сульфонамідів
або до будь-якого
компонента
препарату;

-
цукровий
діабет І типу;

-
діабетична
прекома та
кома,
діабетичний
кетоацидоз (у
таких
випадках
рекомендоване
застосування
інсуліну);

-
тяжка
печінкова
або ниркова
недостатність;

-
лікування
міконазолом;

-
лікування квінолоном;

-
період
годування
груддю.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

При
застосуванні
препаратів,
одночасне призначення
з якими може
спричинити
виникнення
гіпо- або
гіперглікемії,
необхідно попередити
пацієнта про
необхідність
ретельного
контролю
рівня
глюкози в
крові під час
лікування. Може
бути
необхідною
корекція
дози цукрознижувального
препарату
під час та
після лікування
цими
препаратами.

Препарати,
одночасне
призначення
з якими може
підвищити
ризик
виникнення
гіпоглікемії

Протипоказане
одночасне
застосування:

Міконазол
(для
системного
застосування,
гель для
ротової
порожнини)
посилює
гіпоглікемічний
ефект з
можливим
розвитком
симптомів
гіпоглікемії
і навіть
розвитком
коми.

Квінолон
посилює
гіпоглікемічний
ефект з
можливим
розвитком тяжкої,
глибокої,
персистуючої
гіпоглікемії,
симптоми
якої важко
контролювати,
або навіть з
розвитком
коми, зокрема
у пацієнтів літнього
віку з
нирковою
недостатністю.

Не
рекомендоване
одночасне
застосування

Фенілбутазон (для
системного
застосування)
посилює
гіпоглікемічний
ефект
похідних
сульфанілсечовини
(заміщає їх
зв'язок з
протеїнами
плазми та/або
зменшує їх
виведення).

Алкоголь
підвищує
ризик
виникнення
гіпоглікемічних
реакцій
(через
інгібування
компенсаторних
реакцій), що
може
призвести до
гіпоглікемічної
коми. Слід
уникати
вживання
алкоголю та
препаратів,
що містять
алкоголь.

Комбінації,
що
потребують
обережності

При
одночасному
застосуванні
з одним із нижчезазначених
препаратів у
деяких випадках
може
виникнути
гіпоглікемія
через посилення
гіпоглікемічного
ефекту: інші
цукрознижувальні
препарати
(інсулін,
акарбоза, метформін,
тіазолідиндіони,
інгібітори дипептидилпептидази-4,
агоністи
рецепторів
глюкагоноподібного
пептиду-1 (ГПП-1)),
β-блокатори,
флуконазол,  інгібітори
АПФ
(каптоприл,
еналаприл),
антагоністи
Н2-рецепторів,
інгібітори
МАО,
сульфаніламіди,
кларитроміцин,
нестероїдні
протизапальні
препарати.

Препарати,
одночасне
призначення
з якими може
підвищити
ризик
виникнення
гіперглікемії

Не
рекомендовано
одночасне
застосування

Даназол
чинить діабетогенну
дію.

Комбінації,
що
потребують
обережності

Хлорпромазин
(нейролептик)
при
застосуванні
високих доз
(понад 100 мг на
добу)
підвищує
рівень
глюкози в
крові (через
зменшення
вивільнення
інсуліну).

Глюкокортикоїди
(для
системного
та місцевого
застосування:
внутрішньосуглобові,
нашкірні та ректальні
препарати) та
тетракозактид –
підвищують
рівень
глюкози в
крові з можливим
розвитком
кетоацидозу
(зменшують
толерантність
до
вуглеводів).

Ритодрин,
сальбутамол,
тербуталін
(внутрішньовенний) –
можуть
підвищувати
рівень
глюкози
крові через β2-агоністичний
ефект.

Комбінації,
які треба
брати до
уваги

Антикоагулянти
(наприклад,
варфарин та
інші): при
одночасному
застосуванні
з антикоагулянтами
похідні
сульфанілсечовини
можуть
потенціювати
антикоагулянтну
дію останніх.
У разі
необхідності
доза
антикоагулянтів
може бути
відкоригована.

Особливості
застосування.

Гіпоглікемія.
Цей препарат
слід
призначати
тільки тим
пацієнтам,
які мають
можливість
регулярно
харчуватися
(включаючи
сніданок).
Важливо
регулярно
приймати
вуглеводи,
оскільки
підвищення
ризику
гіпоглікемії
виникає у
випадках, якщо їжу
вживати пізно, у
неадекватній
кількості
або якщо ця
їжа із
низьким
вмістом
вуглеводів. Виникнення
гіпоглікемії
більш
вірогідне
при
низькокалорійному
харчуванні,
довготривалому
або сильному
фізичному
навантаженні,
вживанні
алкоголю або
застосуванні
комбінації
гіпоглікемічних
препаратів.

При
прийомі
препаратів
сульфанілсечовини
може
виникати
гіпоглікемія
(див. розділ «Побічні
реакції»).
Іноді
гіпоглікемія
може бути
тяжкою та тривалою.
У такому
випадку може
бути
необхідною
госпіталізація
та
призначення
глюкози на
декілька
днів.

Для
зниження
ризику
виникнення
епізодів гіпоглікемії
необхідно
брати до
уваги індивідуальні
особливості
пацієнтів,
давати їм
чіткі
пояснення та
ретельно підбирати
дозу.

Фактори,
що
підвищують
ризик виникнення
гіпоглікемії:

-           пацієнт
відмовляється
або не може
виконувати
рекомендації
лікаря
(особливо це
стосується

пацієнтів
літнього
віку);

-           незадовільне,
нерегулярне
харчування,
періоди
голодування
та зміни
дієти;

-           дисбаланс
між фізичним
навантаженням
та вживанням
вуглеводів;

-           вживання
алкоголю;

-           ниркова
недостатність;

-           тяжка
печінкова
недостатність;

-           передозування
препарату;

-           певні
порушення
ендокринної
системи: порушення
функції
щитовидної
залози,

гіпопітуїтаризм
та
адреналова
недостатність;

-           одночасне
застосування
певних
медичних
засобів (див.
розділ «Взаємодія
з іншими

лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Ниркова
та печінкова недостатність:
фармакокінетика
та/або
фармакодинаміка
гліклазиду
може
змінюватися
у пацієнтів з
печінковою
та тяжкою
нирковою
недостатністю.
Епізоди
гіпоглікемії  у
таких пацієнтів
можуть бути
тривалими,
тому потребують
відповідного
лікування.

Пацієнта
та членів
його родини
потрібно
проінформувати
про фактори
ризику та
умови, які
можуть сприяти
виникненню
гіпоглікемії,
про симптоми
гіпоглікемії
(див.
розділ «Побічні
реакції») та
способи їх
усунення.

Пацієнт
має бути
проінформований
про важливість
дотримання
рекомендацій
лікаря щодо
дієти, про
важливість
регулярного
виконання
фізичних вправ
та
регулярного
моніторингу
глюкози крові.

Погіршення
контролю
глікемії у
пацієнтів,
які
отримують
цукрознижувальні
препарати,
може бути
спричинено: препаратами
звіробою (Hypericum perforatum)
або будь-яким
супутнім
лікуванням, яке
може
впливати на
метаболізм
гліклазиду,
інфекцією,
пропасницею,
травмою або
хірургічним
втручанням. У
деяких
випадках
може бути
необхідним
призначення
інсуліну.

Гіпоглікемічна
ефективність
будь-якого
перорального
цукрознижувального
засобу, в
тому числі
гліклазиду,
може з часом
змінюватись.
Це може бути
внаслідок
прогресування
тяжкості
захворювання
або через
зниження
відповіді на
лікування. Цей
феномен
відомий як
вторинна
недостатність,
яка відрізняється
від
первинної
недостатності,
коли
препарати є
неефективними
від самого початку
лікування.
Перед тим як
робити висновок
щодо
розвитку
вторинної
недостатності
у пацієнта,
необхідно
перевірити
коректність
призначеної
дози та
дотримання
пацієнтом
дієти.

Лабораторні
показники: для
оцінки
контролю
рівня
глюкози в
крові рекомендовано
визначення
рівня
гліколізованого
гемоглобіну
(або рівень
глюкози в
крові натще).

У
пацієнтів із
дефіцитом
глюкозо-6-фосфат-дегідрогенази
застосування
препаратів
сульфанілсечовини
може
спричинити
виникнення
гемолітичної
анемії. Таким
пацієнтам
гліклазид слід
призначати з
обережністю
та розглянути
питання щодо
призначення
альтернативної
терапії без
застосування
препаратів сульфанілсечовини.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність. Пероральні
цукрознижувальні
препарати не
слід
застосовувати
у
період
вагітності.

Досвід
застосування
гліклазиду у
період вагітності
обмежений
(менш ніж 300
випадків застосування
вагітними),
також
обмежені
дані щодо
застосування
інших
препаратів
сульфанілсечовини.
Дослідження
на тваринах
показали, що
гліклазид не
чинить
тератогенної
дії.

Бажано
уникати
прийому гліклазиду
у період вагітності.

При
плануванні
або при
встановленні
вагітності
необхідно
перевести
жінку з
пероральних
гіпоглікемічних
препаратів
на інсулін.

Годування
груддю. Відсутні
дані щодо
проникнення
гліклазиду
або його
метаболітів у грудне
молоко. Озіклід
протипоказаний
у
період годування
груддю через
можливість
виникнення
неонатальної
гіпоглікемії.
Не можна
виключити
ризику для
новонароджених
та немовлят.

Фертильність. У
доклінічних
дослідженнях
впливу на фертильність
або
репродуктивну
здатність самок
та самців
щурів
встановлено
не було.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або з
іншими
механізмами.

Озіклід може
мати
незначний
вплив на
здатність керувати
транспортними
засобами або
працювати з
іншими
автоматизованими
системами. Пацієнтам
слід знати
симптоми
гіпоглікемії,
вміти їх
розпізнавати
та у разі їх
виникнення
бути
обережними
під час
керування
автомобілем
або з різними
механізмами,
особливо на
початку
лікування.

Спосіб
застосування
та дози.

Для
перорального
застосування.

Призначати тільки
дорослим
пацієнтам.

Добова
доза може
змінюватися від
1 до 4 таблеток
(від 30 до 120 мг на
добу).

Добову
дозу слід
приймати
одноразово
під час
сніданку.

Половину
таблетки або
цілу
таблетку
(таблетки)
слід ковтати
цілою (не подрібнювати та не
жувати).

Якщо
хворий забув
прийняти
таблетки, не
слід
збільшувати
дозу
наступного
дня.

Як
і всі
цукрознижувальні
засоби,
Озіклід потребує
індивідуального
підбору дози
залежно від
індивідуальної
відповіді
пацієнта на
лікування
(рівень
глюкози в
крові, глікозильований
гемоглобін HbAlc).

Початкова
доза та
підбір дози. Рекомендована
початкова
доза
становить 30 мг
(1 таблетка) на
добу. При
ефективному
контролі
рівня глюкози
можна
продовжувати
лікування
цією дозою. У
разі
необхідності
посилення
контролю
рівня
глюкози в
крові добова
доза може послідовно
підвищуватися до 60 мг (2
таблетки), 90 мг (3
таблетки) або
120 мг (4
таблетки). Підвищення
дози
рекомендується
проводити
поступово, з
інтервалом в
1 місяць,
окрім випадків,
коли не
спостерігалося
зменшення
рівня
глюкози
крові
протягом 2
тижнів лікування.
У такому разі
дозу можна
збільшити
наприкінці
другого
тижня лікування.

Максимальна
рекомендована
добова доза – 120 мг (4
таблетки).

Переведення
пацієнта з
препаратів,
що містять
гліклазид 80
мг, на
Озіклід,
таблетки  з
модифікованим
вивільненням: 1
таблетка, що
містить
гліклазид 80
мг,
відповідає 1
таблетці
Озікліду.
Необхідно
ретельно
контролювати
показники
крові під час
переведення
на Озіклід.

Переведення
пацієнта з
інших
пероральних
цукрознижувальних
препаратів
на Озіклід: Озіклід
можна
призначити
замість
іншого перорального
цукрознижувального
препарату.
При цьому
треба брати
до уваги
дозування та
період
напіввиведення
останнього.
Перехідний період
зазвичай не
потрібний.
Розпочинати
слід з дози 30
мг із послідуючою
корекцією
дози (див. «Початкова
доза та
підбір дози»).

При
переведенні
з
гіпоглікемічних
препаратів
сульфанілсечовини,
що мають
триваліший
період
напіввиведення,
ніж Озіклід,
перерва у
лікуванні на
кілька днів
може бути необхідною
для
уникнення
сумарного
ефекту двох
препаратів
та розвитку
гіпоглікемії.
Лікування препаратом
Озіклід
розпочинати з дози 30
мг на добу (1
таблетка) з
послідуючою
корекцією
дози із
дотриманням
правил, які описують
початок
лікування та
підбір дози (див.
вище).

Одночасне
застосування
з іншими
протидіабетичними
препаратами: Озіклід
можна застосовувати
у комбінації
з
бігуанідами,
інгібіторами
альфа-глюкозидази
та інсуліном.
При
недосягненні
адекватного
контролю
глюкози
крові у
пацієнтів,
які приймають
Озіклід, може
бути
розпочата
одночасна терапія
інсуліном
під
ретельним
медичним наглядом.

Для
пацієнтів
літнього
віку (від 65
років)
режим
дозування
препарату
Озіклід є
таким самим,
як і для
пацієнтів
віком до 65
років.

Для
пацієнтів із
нирковою
недостатністю
легкого та
помірного
ступеня
тяжкості режим
дозування
препарату
Озіклід є
таким самим,
як і для
пацієнтів з
нормальною
функцію нирок,
але пацієнт
має
перебувати
під ретельним
наглядом.

Фактори
ризику
виникнення
гіпоглікемії:

-
недостатнє
або погане харчування;

-
тяжкі або
недостатньо
компенсовані
порушення з
боку ендокринної
системи

(гіпотиреоїдизм,
гіпопітуїтаризм
та
адренокортикотропна
недостатність);

-
відміна
тривалої
терапії
кортикостероїдами
та/або
терапія високими
дозами

кортикостероїдів;

-
тяжкі
захворювання
судин (тяжка
ішемічна
хвороба
серця, тяжка
патологія
каротидних

судин,
дифузні
захворювання
судин).

Рекомендується
мінімальна
початкова доза
30 мг на добу.

Для
попередження
ускладнень
цукрового діабету
ІІ типу. Необхідно
дотримуватися
стратегії
інтенсивного
контролю
глікемії
(рівень  HbAlc ≤ 6,5 %).
Стратегія
інтенсивного
контролю
глікемії
передбачає
поступове підвищення
дози
Озікліду  до 120 мг
на добу.
Підвищення
дози слід
проводити
під контролем
рівня HbAlc
з
дотриманням
строгих
рекомендацій
щодо дієти та
фізичних
вправ,
контролюючи
ризик
розвитку
гіпоглікемії.
Також можливе
додавання
інших
цукрознижувальних
препаратів,
таких як
метформін,
акарбоза, тіазолідиндіони
або інсулін.

Діти.

Гліклазид
не
рекомендовано
призначати
дітям через
відсутність даних
щодо
застосування у цієї
категорії
пацієнтів.

Передозування.

Передозування
препаратів
сульфонілсечовини
може
спричинити
гіпоглікемію.

Симптоми
помірної
гіпоглікемії
(без втрати
свідомості
та без
неврологічних
симптомів)
необхідно
коригувати застосуванням
вуглеводів
(цукру),
корекцією
дози цукрознижувального
препарату
та/або дієти. Ретельний
нагляд за
пацієнтом
слід продовжувати,
поки лікар не
буде
впевнений, що
пацієнт у
безпеці.

Тяжка
гіпоглікемія
з розвитком
коми, конвульсій
або інших
неврологічних
розладів
потребує  невідкладної
медичної
допомоги із
негайною госпіталізацією.

При
встановленні
діагнозу
гіпоглікемічної
коми або при
підозрі на
розвиток
коми пацієнту
необхідно
швидко
внутрішньовенно
ввести 50 мл
концентрованого
розчину глюкози

(від
20 % до 30 %)
з
подальшим
постійним
введенням
менш
концентрованого
розчину
глюкози

(10
%) із частотою,
яка буде
підтримувати
рівень
глюкози в
крові понад 1
г/л.
Необхідно
забезпечити
постійний
нагляд за
пацієнтом. Залежно
від стану
пацієнта
лікар приймає
рішення щодо
подальшої
тактики.

Гліклазид
має високий
рівень
зв'язування з
білками
плазми, тому
застосування
діалізу є
неефективним.

Побiчні
реакції.

Базуючись
на досвіді
застосування
гліклазиду
та інших
похідних
сульфанілсечовини,
можуть
спостерігатися
нижчезазначені
небажані
ефекти.

Гiпоглiкемiя. Як і при
застосуванні
інших
препаратів
сульфанілсечовини,
прийом
гліклазиду
може спричинити
виникнення
гіпоглікемії
при нерегулярному
харчуванні і
особливо якщо
прийом їжі
був
пропущений.
Виникнення
гіпоглікемії
може
супроводжуватися
характерними
симптомами, а
саме:
головний
біль, сильне
відчуття
голоду,
нудота,
блювання, втомлюваність,
порушення
сну,
збудження,
агресія, порушення
концентрації
уваги та
реакції, депресія,
сплутаність
свідомості,
порушення
зору та мовлення, афазія,
тремор,
парези,
порушення
чутливості,
запаморочення,
відчуття
безсилля,
втрата
самоконтролю,
делірій,
судоми,
поверхневе
дихання,
брадикардія,
сонливість
та втрата
свідомості,
що може
призвести до
коми та
летальних
наслідків.

Крім
того, можуть
спостерігатися
розлади з боку
адренергічної
системи:
пітливість,
липкий піт,
відчуття
тривожності, тахiкардiя,
артеріальна
гiпертензiя, сильне
серцебиття,
біль за
грудиною,
аритмія.

Зазвичай
симптоми
гіпоглікемії
зникають
після
прийому вуглеводів
(цукру). Однак
прийом
цукрозамінників
у цьому
випадку не
буде
ефективним.
Досвід
застосування
інших
препаратів
сульфонілсечовини
свідчить про
те, що навіть
коли
спочатку
прийняті
заходи були
ефективними,
гіпоглікемія
може
виникнути
знову.

Якщо
епізод
гіпоглікемії
є тяжким або
довготривалим
і стан
пацієнта
тимчасово
під контролем
завдяки
прийому
цукру,
необхідна
невідкладна
медична
допомога або
навіть
госпіталізація.

З боку шлунково-кишкового
тракту:
абдомінальний
біль, нудота,
блювання,
диспепсія, діарея
та запор.
Дотримання
рекомендацій
щодо застосування
препарату
під час
сніданку
допоможе уникнути
або
мінімізувати
виникнення
цих проявів.

Рідше
спостерігаються
наступні
небажані
ефекти:

з боку
шкіри та
підшкірної
тканини:
висипання,
свербіж,
кропив`янка, еритема,
бульозні
реакції (такі
як синдром
Стівенса-Джонсона
та токсичний
епідермальний
некроліз) та
дуже рідко  ̶
медикаментозні
висипання з
еозинофілією
та
системними
симптомами (DRESS).

З
боку системи
крові та
лімфатичної
системи
(виникають
рідко):
анемія,
тромбоцитопенія,
лейкопенія,
гранулоцитопенія.
Зазвичай ці
явища зникають
після
відміни
лікування

З
боку
гепатобіліарної
системи:
підвищення
рівня
ферментів
печінки (АЛТ,
АСТ, лужної
фосфатази),
гепатит
(поодинокі випадки).
У разі
виникнення
холестатичної
жовтяниці
лікування
препаратом
слід
припинити.

Зазначені
небажані
ефекти
зазвичай
зникають
після
відміни
препарату.

З боку
органів зору:
тимчасові
порушення
зору можуть
виникнути,
особливо на
початку
лікування,
через зміни
рівня
глюкози в крові.

Реакції,
характерні
для класу
препаратів сульфонілсечовини: випадки
еритроцитопенії,
агранулоцитозу,
гемолітичної
анемії,
панцитопенії
та алергічних
васкулітів, гіпонатріємії. При
застосуванні
препаратів
сульфонілсечовини
були також
описані
випадки підвищення
рівня
печінкових
ферментів та
навіть
порушення
функції
печінки
(наприклад, з
холестазом
та
жовтяницею)
та гепатити, які
зменшувалися
після
відміни цих
препаратів
або у
поодиноких
випадках
призводили
до
печінкової
недостатності,
що загрожувала
життю.

Під
час
дослідження ADVANCE проводили
моніторинг
серйозних
побічних
реакцій. У групі
пацієнтів з
цукровим
діабетом ІІ
типу, які
лікувалися
за
стратегією
інтенсивного
контролю
глікемії, не
було
виявлено неописаних
раніше
небажаних
реакцій. Кілька
пацієнтів
перенесли
тяжку
гіпоглікемію.
Більшість
епізодів
гіпоглікемії
спостерігались
у пацієнтів
із супутньою
інсулінотерапією.

Термін
придатності. 2 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
при
температурі
не вище 25 оС.

Зберігати
в
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По
10 таблеток у
блістері; по 6
блістерів у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

Сан Фармасьютикал
Індастріз
Лімітед/

Sun Pharmaceutical Industries Limited.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

с. Гангувала,
Паонта Сахіб,
Дістрікт
Сірмоур,
Хімачал
Прадеш 173025,
Індія/

V. Ganguwala, Paonta
Sahib, District Sirmour, Himachal Pradesh 173025, India.