ІНСТРУКЦІЯ

для медичного застосування лікарського засобу

ПраміпексОЛ АСІНО

(Pramipexole Acino)

Склад:

діюча речовина: праміпексол;

1 таблетка містить праміпексолу дигідрохлориду моногідрату 0,25 мг, що
відповідає 0,18 мг праміпексолу, або 1,0 мг, що
відповідає 0,7 мг праміпексолу;

допоміжні речовини: маніт (Е
421), крохмаль кукурудзяний, кремнію діоксид колоїдний безводний, повідон,
магнію стеарат.

Лікарська форма. Таблетки.

Основні фізико-хімічні
властивості:

таблетки по
0,25 мг – білого або
майже білого кольору, з плоскою поверхнею, круглої
форми з фаскою, з хрестом з одного боку. Таблетки можна розділити на рівні
половини;

таблетки по 1,0 мг – білого або майже білого кольору, з плоскою поверхнею,
круглої форми з фаскою, з рискою з одного боку та маркуванням «1» з іншого боку.
Таблетки можна розділити на рівні половини.

Фармакотерапевтична група. Протипаркінсонічні засоби. Допамінергічні
засоби. Агоністи допаміну. Код АТХ N04B C05.

Фармакологічні властивості

Фармакодинаміка

Механізм дії

Праміпексол є допаміновим агоністом з високою селективністю та
специфічністю до допамінових рецепторів підтипу D2 та серед них  має
переважну спорідненість з D3-рецепторами, а також повну притаманну їм
активність.

Праміпексол полегшує паркінсонічні рухові порушення шляхом стимуляції
допамінових рецепторів стріатуму (смугастого тіла). Дослідження на тваринах
продемонстрували, що праміпексол пригнічує синтез, вивільнення та обіг
допаміну.

Точний механізм дії лікарського
засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО при лікуванні синдрому неспокійних ніг невідомий. Нейрофармакологічні
дані вказують на залучення первинної допамінергічної системи.

Фармакодинамічні ефекти

У добровольців спостерігалося дозозалежне зменшення пролактину. У
клінічному дослідженні за участю здорових добровольців при швидшому, ніж
рекомендується, титруванні дози праміпексолу, у вигляді таблеток пролонгованої
дії (кожні 3 дні) до 4,5 мг праміпексолу у вигляді солі (3,15 мг
праміпексолу) на добу, спостерігалося підвищення артеріального тиску та частоти
серцевих скорочень. Цей ефект у дослідженнях на пацієнтах не спостерігався.

Фармакокінетика

Абсорбція

Праміпексол швидко та
повністю всмоктується після перорального застосування. Абсолютна біодоступність
перевищує 90 %. Максимальна концентрація у плазмі крові реєструється між першою
та третьою годиною після прийому. Швидкість всмоктування не зменшується при
одночасному вживанні їжі, але зменшується загальний рівень всмоктування.
Праміпексол демонструє лінійну кінетику і незначну варіабельність плазмових
рівнів у різних пацієнтів.

Розподіл

У людини здатність праміпексолу зв’язуватися
з білком крові дуже низька (< 20 %), а об’єм розподілу – великий
(400 л). Високі концентрації спостерігалися у мозковій тканині щурів (приблизно
у 8 разів більше порівняно з плазмою крові).

Біотрансформація

Праміпексол метаболізується
у людини тільки у незначній кількості.

Виведення

Виведення нирками у незміненому вигляді
праміпексолу є основним шляхом виведення. Приблизно 90 % дози, міченої 14C,
виводиться нирками, тоді як менше 2 % визначається у калі. Загальний кліренс
праміпексолу становить приблизно 500 мл/хв, а нирковий кліренс – приблизно 400
мл/хв. Період напіввиведення (t ½) варіює від 8 годин у молодих до 12
годин в осіб літнього віку.

Клінічні характеристики

Показання

ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО показаний
дорослим для лікування ознак та симптомів ідіопатичної хвороби Паркінсона як монотерапія (без леводопи)
або у комбінації з леводопою, тобто протягом усього перебігу захворювання до
пізніх стадій, коли ефект леводопи знижується або стає нестійким і виникає
коливання терапевтичного ефекту (припинення дії дози або феномен
«включення-виключення»).

ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО показаний
дорослим для симптоматичного лікування ідіопатичного синдрому неспокійних
ніг від помірного до тяжкого ступеня у дорослих у дозах не вище

0,75 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (0,54 мг праміпексолу) (див. розділ
«Спосіб застосування та дози).

Протипоказання

Гіперчутливість до діючої
речовини  або до будь-якого іншого компонента препарату.

Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій

Зв’язування з білками плазми
крові

Праміпексол
зв’язується з білками плазми крові дуже незначною мірою (< 20 %), незначна  біотрансформація спостерігається у чоловіків. Тому
взаємодія з іншими лікарськими засобами, що впливають на зв’язування препарату
з білками плазми крові або його виведення  шляхом біотрансформації, є малоймовірною.
Оскільки антихолінергічні засоби виводяться переважно шляхом біотрансформації, потенційна
взаємодія малоймовірна, хоча взаємодію з антихолінергічними засобами не
досліджували. Фармакокінетичної взаємодії із селегіліном і
леводопою немає.

Інгібітори / конкуренти активного
шляху ниркового виведення

Циметидин
зменшував нирковий кліренс праміпексолу приблизно на 34 %, ймовірно, шляхом
пригнічення катіонної секреторної транспортної системи ниркових канальців. Тому
лікарські засоби, що є інгібіторами цього шляху активного виведення препарату
нирками або які виводяться цим шляхом, такі як циметидин, амантадин,
мексилетин, зидовудин, цисплатин, хінін та прокаїнамід, можуть взаємодіяти з
праміпексолом, що спричиняє зниження кліренсу праміпексолу. При одночасному
застосуванні цих лікарських засобів із праміпексолом слід розглянути можливість
зниження дози праміпексолу.

Комбінація з леводопою

Під час
збільшення дози праміпексолу при застосуванні
в комбінації з леводопою рекомендується зменшення дози леводопи, а дозу інших
протипаркінсонічних лікарських засобів залишають незміненими.

Через можливі
адитивні ефекти слід рекомендувати пацієнтам дотримуватися обережності при
прийомі інших седативних лікарських засобів або алкоголю у комбінації з
праміпексолом (див. розділи «Особливості застосування», «Здатність впливати на
швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами» та
«Побічні реакції»).

Антипсихотичні лікарські засоби

Слід уникати
одночасного застосування антипсихотичних лікарських засобів із праміпексолом
(див. розділ «Особливості застосування»), наприклад, якщо можна очікувати антагоністичних
ефектів.

Особливості застосування

Призначення праміпексолу
пацієнтам із хворобою Паркінсона і порушеннями функції нирок рекомендується
знижувати дозу  відповідно до розділу «Спосіб застосування та дози».

Галюцинації. Галюцинації відомі як
побічний ефект при лікуванні агоністами допаміну і леводопою. Пацієнтів необхідно
проінформувати про те, що можуть виникати галюцинації (переважно зорові).

Дискінезія. При комбінованій терапії з леводопою при
прогресуючій хворобі Паркінсона під час початкового титрування лікарського
засобу ПРАМІПЕКСОЛ
АСІНО може розвинутися дискінезія. Якщо це станеться, дозу леводопи слід
зменшити.

Дистонія.
Осьова дистонія, включаючи
антеколіс, камптокормію та плеврототонус (синдром Пізи), іноді виникала у
пацієнтів із хворобою Паркінсона після початкової дози або поступового
збільшення дози праміпексолу. Хоча дистонія може бути симптомом хвороби
Паркінсона, симптоми дистонії у таких пацієнтів зменшуються після зменшення
дози або відміни праміпексолу.

Якщо виникла дистонія,  необхідно
розглянути перегляд схеми лікування допамінергічними препаратами та підібрати
дозу праміпексолу.

Раптовий напад сну та сонливість. Застосування
праміпексолу пов’язувалось із сонливістю та епізодами раптового нападу сну, зокрема
у пацієнтів із хворобою Паркінсона. Про раптовий напад сну під час денної
активності, що у деяких випадках виникає без усвідомлення або без появи попереджувальних
ознак,
повідомлялося нечасто. Пацієнтів потрібно проінформувати про це. Їм  слід
порекомендувати бути обережними при керуванні автотранспортом або роботі
з іншими механізмами протягом лікування праміпексолом. Пацієнти, у яких
виникала  сонливість та/або раптовий напад сну, повинні утримуватись від
керування автотранспортом або іншими механізмами. Крім того, потрібно розглянути
можливість зниження дози або припинення лікування. Через можливі адитивні ефекти
рекомендується дотримуватися обережності, якщо пацієнти застосовують
інші седативні лікарські засоби у комбінації з праміпексолом або вживають
алкоголь (див. розділи «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види
взаємодій», «Здатність впливати на швидкість реакції при керуванні
автотранспортом або  іншими механізмами»
та «Побічні реакції»).

Розлади контролю імпульсів. Пацієнтів слід ретельно контролювати щодо розвитку розладів контролю імпульсів. Пацієнти та
особи, які за ними доглядають, мають знати, що при лікуванні агоністами
допаміну, включаючи праміпексол, можуть спостерігатися симптоми розладу
контролю імпульсів,
включаючи  патологічний потяг до азартних
ігор, посилення лібідо, гіперсексуальність, компульсивна розтрата або купівля,
переїдання та компульсивне вживання їжі. При розвитку таких симптомів
необхідно розглянути можливість зменшення дози / припинення прийому препарату.

Манія і делірій. Пацієнтів слід ретельно контролювати щодо розвитку
манії та делірію. Пацієнти та особи, які за ними доглядають, мають знати, що
манія та делірій можуть виникати у пацієнтів, які отримують терапію
праміпексолом. При розвитку таких симптомів необхідно розглянути можливість
зменшення дози / припинення прийому препарату.

Тяжке серцево-судинне захворювання. Слід дотримуватися
обережності при  тяжкому серцево-судинному захворюванні.
Рекомендується моніторинг артеріального тиску, особливо на початку лікування, через
існування загального ризику постуральної артеріальної гіпотензії, пов’язаної з
допамінергічною терапією.

Пацієнти з психотичними розладами. Пацієнтів із психотичними
розладами потрібно лікувати агоністами допаміну, лише якщо потенційна користь
від лікування переважає ризики. Слід уникати одночасного застосування
антипсихотичних лікарських засобів із праміпексолом (див. розділ «Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).

Злоякісний нейролептичний синдром. Симптоми, що наводять
на думку про наявність злоякісного нейролептичного синдрому, спостерігалися
після різкої відміни допамінергічного лікування (див. розділ «Спосіб
застосування та дози»).

Офтальмологічне
спостереження. Офтальмологічне спостереження
рекомендується здійснювати через однакові проміжки часу або при виникненні
патологій зору.

Синдром відміни
агоністів допаміну (DAWS). Cиндром відміни агоністів допаміну спостерігався при застосуванні агоністів
допаміну, включаючи праміпексол (див. розділ «Побічні реакції»). Щоб припинити
лікування, пацієнтам із хворобою Паркінсона дозу праміпексолу слід знижувати
поступово (див. розділ «Спосіб застосування та дози»). Обмежені дані говорять
про те, що пацієнти з розладами контролю імпульсів та пацієнти, які отримують
високу добову дозу та/або високі кумулятивні дози агоністів допаміну, можуть
мати високий ризик розвитку синдрому відміни агоністів допаміну. Синдром
відміни може включати апатію, тривожність, депресію, втому, підвищену пітливість,
біль і відсутність відповіді на застосування леводопи. Перш ніж зменшити дозу
та припинити застосування праміпексолу, пацієнтів слід проінформувати про
можливі симптоми відміни. За пацієнтами потрібно ретельно стежити під час
зниження дози та відміни прийому праміпексолу. У разі виражених та/або стійких
симптомів синдрому відміни агоністів допаміну може бути розглянуте тимчасове
повторне призначення праміпексолу у найменшій ефективній дозі.

Аугментація
(посилення симптомів) синдрому неспокійних ніг. Повідомлення
вказують на те, що лікування синдрому неспокійних ніг праміпексолом може
спричинити аугментацію. Аугментація проявляється ранньою появою симптомів
ввечері (або навіть вдень), посиленням симптоматики та поширенням симптомів на інші
кінцівки.

Ризик
аугментації може зростати зі збільшенням дози.
Перед початком лікування пацієнти повинні бути поінформовані про ризик
аугментації та повинні звернутися до лікаря у випадку появи симптомів
аугментації. У разі підозри на аугментацію слід розглянути можливість коригування дози до найменшої ефективної дози або розглянути можливість припинення застосування праміпексолу
(див. розділи «Спосіб застосування та дози» і «Побічні реакції»).

Застосування у період вагітності
або годування груддю

Вагітність

Вплив на
вагітність і лактацію у людей не досліджували. Праміпексол не мав тератогеної дії у дослідженнях на щурах
та кроликах, але справляв ембріотоксичну дію на щурів при дозах, що мають
токсичний ефект у вагітних самиць. Праміпексол не
слід застосовувати у період вагітності, якщо у цьому
немає безумовної потреби, тобто коли потенційна користь для матері перевищує потенційний ризик для
плода.

Період годування груддю

Оскільки
лікування праміпексолом пригнічує секрецію пролактину у
людей, очікується пригнічення лактації.
Екскрецію праміпексолу у грудне молоко у жінок не досліджували.
У щурів концентрація
радіоактивно-міченої діючої речовини у грудному молоці була вищою, ніж у
плазмі крові. Через відсутність відповідних даних відносно людини ПРАМІПЕКСОЛ
АСІНО не рекомендують застосовувати у період годування груддю. Але якщо
неможливо уникнути застосування праміпексолу, годування груддю слід припинити.

Фертильність

Досліджень щодо впливу на
фертильність людини не проводилось. У дослідженнях на тваринах
праміпексол впливав на естрогенний цикл і знижував фертильність самок, що й очікувалося для агоніста допаміну. Однак ці дослідження не виявили прямих
або непрямих шкідливих впливів на чоловічу фертильність.

Здатність впливати на швидкість
реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами

Праміпексол
може мати значний вплив на здатність керувати автотранспортом або працювати з
іншими механізмами. Можуть виникати галюцинації або сонливость.
Пацієнтів, які лікуються лікарським засобом ПРАМІПЕКСОЛ
АСІНО і у яких при такому лікуванні з’являється сонливість та/або раптові
напади сну,  потрібно поінформувати про те, що їм слід
утримуватися від керування транспортними засобами або
займатися діяльністю, під час якої через ослаблену пильність вони можуть
наражати себе або інших на небезпеку отримання серйозної травми або летального
наслідку (наприклад, при управлінні машинним обладнанням), доти, доки не
перестануть виникати рецидивні випадки і сонливість (див. розділи  «Особливості застосування», «Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій» і «Побічні реакції»).

Спосіб
застосування та дози

Хвороба Паркінсона

Добову дозу
розподіляти на 3 прийоми однаковими частками.

Початкове лікування

Як наведено нижче, дозу препарату необхідно збільшувати поступово, з
початкової 0,375 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (0,264
мг  праміпексолу) на добу, а потім
підвищувати кожні 5-7 днів. У випадках, коли у пацієнтів не
виникає непереносимих побічних реакцій, дозу необхідно титрувати до досягнення
максимального терапевтичного ефекту (див. табл. 1).

Таблиця 1

Схема збільшення дози препарату Праміпексол Асіно

Тиждень

Доза праміпексолу (мг)

Загальна добова доза
праміпексолу (мг)

Доза праміпексолу
дигідрохлориду мо-ногідрату  (мг)

Загальна добова доза праміпексолу
дигідрохлориду моно-гідрату (мг)

1-й

3 x 0,088

0,264

3 x 0,125

0,375

2-й

3 x 0,18

0,54

3 x 0,25

0,75

3-й

3 x 0,35

1,1

3 x 0,5

1,5

При необхідності подальшого збільшення дози добову дозу потрібно
збільшувати на 0,75 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (0,54 мг
праміпексолу) щотижня до максимальної, яка становить 4,5 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (3,3 мг праміпексолу) на добу. Однак слід
відзначити, що частота виникнення сонливості підвищується при застосуванні доз
вище 1,5 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (1,1 мг праміпексолу) на
добу (див. розділ «Побічні реакції»).

Підтримувальна терапія

Індивідуальна доза коливається
від 0,375 мг праміпексолу дигідрохлориду
моногідрату (0,264 мг праміпексолу) на добу до максимальної – 4,5 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (3,3 мг праміпексолу) на добу. Під час збільшення
дози в пілотних  дослідженнях ефективність
лікування спостерігали, починаючи з добової дози 1,5 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (1,1 мг праміпексолу). Подальше коригування
дози потрібно здійснювати з урахуванням
клінічної реакції та з огляду на виникнення
побічних реакцій. Відомо, що під час клінічних досліджень приблизно 5 %
пацієнтів лікувалися дозами, що були  менше 1,5 мг праміпексолу дигідрохлориду
моногідрату (1,1 мг праміпексолу). При прогресуючій хворобі Паркінсона для пацієнтів  можуть бути корисними дози
праміпексолу, що перевищують   1,5 мг
праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (1,1 мг праміпексолу) на добу,
якщо планується терапія зі зниженням  дози леводопи. Рекомендується зменшувати дозу леводопи під час збільшення дози лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО, а також під час
підтримувальної терапії цим лікарським засобом
залежно від реакції в окремих пацієнтів (див. розділ «Взаємодія з іншими
лікарськими засобами та інші види взаємодій»).

Припинення лікування

Раптове
припинення допамінергічної терапії може призвести до розвитку злоякісного нейролептичного
синдрому або синдрому відміни агоністів допаміну. Дозу праміпексолу слід зменшувати
поступово на 0,75 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (0,54 мг
праміпексолу) на добу доти, доки добова доза не буде зменшена до 0,75 мг праміпексолу дигідрохлориду
моногідрату (0,54 мг праміпексолу). Після цього дозу слід зменшувати до
0,375 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (0,264 мг праміпексолу) на
добу (див. розділ «Особливості застосування»). Синдром відміни агоністів допаміну
може з`являтися під час поступового зниження дози. Тому може бути необхідним
тимчасове підвищення дози перед тим, як відновлювати зниження дози (див. розділ
«Особливості застосування»).

Дозування для пацієнтів із порушеннями функції нирок

Виведення праміпексолу залежить
від функції нирок. Пропонується наступний режим дозування для початкової
терапії.

·
Пацієнтам із кліренсом креатиніну
понад 50 мл/хв не потрібно знижувати добову дозу або частоту введення доз;

·
пацієнтам із кліренсом креатиніну
20–50 мл/хв початкову добову дозу лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО призначати
у два прийоми, починаючи з 0,125 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату
(0,088 мг праміпексолу) двічі на добу (0,25 мг/добу праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату/0,176 мг праміпексолу/добу). Не слід
перевищувати максимальну добову дозу праміпексолу

2,25 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (1,57 мг
праміпексолу);

·
пацієнтам із кліренсом креатиніну
нижче 20 мл/хв добову дозу лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО призначати в
один прийом, починаючи з 0,125 мг/добу праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (0,088 мг
праміпексолу/добу). Не слід перевищувати максимальну добову дозу праміпексолу
1,5 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату (1,1 мг праміпексолу);

·
при погіршенні функції нирок на тлі
підтримувальної терапії добову дозу лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО зменшувати
на стільки відсотків, на скільки відбулося зменшення рівня кліренсу креатиніну.
Наприклад, за умови зниження кліренсу креатиніну на 30 % добову дозу лікарського
засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО слід зменшити на 30 %. Добову дозу можна призначати у
два прийоми, якщо кліренс креатиніну знаходиться у межах 20–50 мл/хв, і в один,
якщо кліренс креатиніну нижче 20 мл/хв.

Дозування для пацієнтів із порушеннями функції печінки

Ймовірно, немає потреби в
коригуванні дози для пацієнтів із порушеннями функції печінки, оскільки приблизно
90 % абсорбованої діючої речовини  виводиться нирками. Проте потенційний
вплив порушення функції печінки на фармакокінетику праміпексолу не досліджували.

Синдром неспокійних ніг

Рекомендована
початкова доза лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО становить 0,125 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (0,088 мг праміпексолу) 1 раз на добу за 2–3
години до сну. Для пацієнтів, які потребують додаткового полегшення симптомів,
дозу можна збільшувати кожні 4–7 днів до максимальної дози 0,75 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (0,54 мг праміпексолу) на добу (як
наведено нижче у таблиці 2). Слід застосовувати найменшу ефективну дозу
(див. розділ «Особливості застосування. Синдром неспокійних ніг»).

Таблиця 2

Схема збільшення дози препарату Праміпекс

Етап титрування

Разова добова вечірня доза
праміпексолу (мг)

Разова добова вечірня доза праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (мг)

1

0,088

0,125

2*

0,18

0,25

3*

0,35

0,50

4*

0,54

0,75

* у разі
потреби

Потрібно оцінити реакцію пацієнта
на лікування після 3 місяців та переглянути необхідність продовження терапії.
Якщо лікування переривається більше ніж на кілька днів, слід повторно розпочати
з титрування дози, як зазначено вище.

Припинення лікування

Оскільки добова
доза для лікування синдрому неспокійних ніг не перевищує 0,75 мг праміпексолу
дигідрохлориду моногідрату (0,54 мг праміпексолу), застосування лікарського
засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО можна припиняти без поступового зменшення дози. У ході

26-тижневого
плацебо-контрольованого клінічного випробування спостерігалося поновлення
симптомів синдрому неспокійних ніг (посилення тяжкості симптомів порівняно з
початковим рівнем) у 10 % пацієнтів (14 зі 135 пацієнтів) після раптового
припинення застосування праміпексолу. Такий ефект був подібним при всіх дозах.

Дозування для пацієнтів із порушеннями функції нирок

Виведення лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ
АСІНО з організму залежить від функції нирок. Для пацієнтів із кліренсом
креатиніну вище 20 мл/хв немає потреби зменшувати добову дозу.

Застосування праміпексолу не
вивчали у пацієнтів, які знаходяться на гемодіалізі, та у пацієнтів із тяжким
ступенем порушення функції нирок.

Дозування для пацієнтів із порушеннями функції печінки

Для пацієнтів із порушеннями
функції печінки зменшення дози не вважається необхідним, оскільки майже 90 % абсорбованої діючої речовини виводиться нирками.

Спосіб
застосування

Таблетки необхідно приймати перорально,
запиваючи водою, незалежно від вживання їжі.

Діти

Хвороба Паркінсона. Безпека та ефективність застосування лікарського
засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО дітям (віком до
18 років) не встановлені. Немає обґрунтування можливості застосування лікарського
засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО дітям при хворобі Паркінсона.

Синдром неспокійних ніг. Застосування лікарського засобу ПРАМІПЕКСОЛ АСІНО не
рекомендується дітям (віком до 18 років) через недостатність даних з безпеки та
ефективності.

Синдром Туретта. Лікарський засіб ПРАМІПЕКСОЛ
АСІНО не рекомендується застосовувати дітям (віком до 18 років) із синдромом
Туретта через недостатність даних з безпеки та ефективності і через негативне
співвідношення користі / ризику для цього захворювання.

Передозування

Клінічний
досвід значного передозування відсутній. Очікуваними побічними реакціями можуть
бути реакції, пов’язані з фармакодинамічним профілем агоністу допаміну, в тому
числі нудота, блювання, гіперкінезія, галюцинації, тривожність та артеріальна
гіпотензія. Встановленого антидоту при передозуванні агоніста допаміну немає. За
наявності ознак стимуляції центральної нервової системи може бути показаний
прийом нейролептичного засобу. Лікування пацієнтів із передозуванням може
потребувати вжиття загальних підтримувальних заходів разом із промиванням
шлунка, внутрішньовенним введенням рідини, прийомом активованого вугілля та контролем
електрокардіограми.

Побічні реакції

Аналіз
об’єднаних плацебо-контрольованих досліджень, у яких загалом брали участь

1 923
пацієнти, які приймали праміпексол, та 1 354 пацієнти, які приймали плацебо, показав, що про побічні реакції часто повідомляли в
обох групах. У 63 % пацієнтів, які приймали праміпексол, та 52 % пацієнтів, які
приймали плацебо, повідомили щонайменше про одну побічну реакцію на лікарський
засіб.

Більшість
побічних реакцій на лікарські засоби зазвичай починаються на ранніх стадіях
лікування і мають тенденцію зникати навіть при продовженні терапії.

Побічні
реакції подано за класами систем органів та частотою виникнення (кількість пацієнтів, у яких очікується виникнення
реакції) із застосуванням таких категорій як: дуже часто (≥1/10), часто (≥ 1/100 – < 1/10), нечасто (≥ 1/1000 – < 1/100), рідко (≥ 1/10 000 – < 1/1000), дуже рідко
(< 1/10 000), частота невідома (неможливо встановити за
наявними даними).

Хвороба Паркінсона

Побічними реакціями на препарат у пацієнтів з хворобою Паркінсона, про які
повідомлялося найчастіше  (≥ 5 %) (частіше
при лікуванні праміпексолом, ніж при лікуванні плацебо), були  такі реакції як нудота,
дискінезія, артеріальна гіпотензія, запаморочення, сонливість, безсоння, запор,
галюцинації, головний біль та втома. Частота виникнення сонливості підвищується
при прийомі доз вище 1,5 мг праміпексолу дигідрохлориду моногідрату на добу (див.
розділ «Спосіб застосування та дози»). Найчастішою побічною реакцією при
прийомі у комбінації з леводопою була дискінезія. Артеріальна гіпотензія може
виникнути на початку лікування, особливо якщо титрування праміпексолу здійснюється
надто швидко.

Інфекції та інвазії: нечасто –
пневмонія.

З боку ендокринної системи: нечасто –
порушення секреції антидіуретичного гормону1.

З боку психіки: часто – безсоння, симптоми
розладу контролю імпульсів та компульсивна поведінка, сплутаність свідомості,
галюцинації, порушення сну; нечасто – переїдання1, патологічний
потяг до здійснення покупок, гіперфагія1, гіперсексуальність,
розлади лібідо, параноя, патологічний потяг до азартних ігор, занепокоєння,
марення, делірій; рідко – манія.

З боку нервової системи: дуже часто –
запаморочення, дискінезія, сонливість; часто – головний біль; нечасто –
амнезія, гіперкінезія, раптовий напад сонливості, синкопе.

З боку органів зору: часто –
порушення зору, включаючи диплопію, нечіткість зору і погіршення гостроти зору.

З боку серця: нечасто – серцева недостатність1.

З боку судинної системи: часто – артеріальна гіпотензія.

З боку дихальної системи: нечасто – задишка,
гикавка.

З боку травної системи: дуже часто –
нудота; часто – запор,
блювання.

З боку шкіри і підшкірної
клітковини: нечасто – гіперчутливість, свербіж, висипання.

З боку репродуктивної системи та молочних залоз: рідко – спонтанна
ерекція статевого члена.

Загальні розлади: часто – підвищена втомлюваність,
периферичні набряки; частота невідома – синдром відміни агоністів допаміну
(включаючи апатію, тривожність, депресію, втому, пітливість і біль).

Дослідження: часто – зменшення маси тіла, включаючи зниження
апетиту; нечасто –
збільшення маси тіла.

1 Ця побічна
реакція спостерігалась у постмаркетинговому періоді. Із 95 % достовірністю
категорія частоти визначалася як нечасто, але може бути нижче. Встановлення
точної частоти неможливе, оскільки побічні реакції не спостерігалися під час
клінічних досліджень серед 2762 пацієнтів із хворобою Паркінсона, які лікувалися
праміпексолом.

Синдром неспокійних ніг, найчастіші побічні реакції

У пацієнтів із
синдромом неспокійних ніг при лікуванні праміпексолом найчастішими побічними
реакціями (≥ 5 %) були нудота, головний біль, запаморочення та підвищена
втомлюваність. Нудота і підвищена втомлюваність частіше спостерігались у жінок
(20,8 % і 10,5 % відповідно) порівняно з чоловіками (6,7 % і 7,3 % відповідно)
при лікуванні праміпексолом.

Інфекції та інвазії: нечасто –
пневмонія2.

З боку ендокринної системи: нечасто –
порушення секреції антидіуретичного гормону2.

З боку психіки: часто – порушення сну, безсоння; нечасто – симптоми розладу контролю імпульсів та компульсивна поведінка2 (такі
як переїдання, патологічний потяг до здійснення покупок,
гіперсексуальність та патологічний потяг до азартних ігор; сплутаність
свідомості, манія2, галюцинації, гіперфагія2, розлади
лібідо, параноя2, занепокоєння, марення2, делірій2).

З боку нервової системи: дуже часто – аугментація синдрому
неспокійних ніг; часто – запаморочення, головний біль, сонливість; нечасто – амнезія2,
дискінезія, гіперкінезія2, раптовий напад сну, синкопе.

З боку органів зору: часто –
порушення зору, включаючи диплопію, нечіткість зору і погіршення гостроти зору.

З боку серця: нечасто – серцева недостатність2.

З боку судин: нечасто – артеріальна гіпотензія.

З боку дихальної системи: нечасто –
задишка, гикавка.

З боку травної системи: дуже часто –
нудота; часто – запор, блювання.

З боку шкіри і підшкірної
клітковини: нечасто – гіперчутливість, свербіж, висипання.

З боку репродуктивної системи та молочних залоз: рідко –
спонтанна ерекція статевого члена.

Загальні розлади: часто – підвищена втомлюваність;
нечасто – периферичні набряки; частота невідома – синдром відміни агоністів
допаміну (включаючи апатію, тривожність, депресію, втому, пітливість і біль).

Дослідження: нечасто – зменшення маси тіла, включаючи зниження
апетиту, збільшення маси тіла.

2 Ця
побічна реакція спостерігалась у постмаркетинговому періоді. Із 95 % достовірністю категорія частоти визначалася як нечасто,
але може бути нижче. Встановлення точної частоти неможливе, оскільки побічна
реакція не спостерігалась у ході клінічних досліджень серед 1395 пацієнтів із
синдромом неспокійних ніг, які лікувались праміпексолом.

Опис окремих
побічних реакцій

Сонливість. Застосування
праміпексолу часто пов’язане із сонливістю і нечасто – з надмірною сонливістю у
денний час та епізодами раптового нападу сну (див. розділ «Особливості
застосування»).

Розлади лібідо. Застосування
праміпексолу нечасто може бути пов’язане із розладами лібідо (підвищення або
зниження).

Розлади контролю імпульсів. При лікуванні агоністами
допаміну, включаючи праміпексол, можуть спостерігатися симптоми розладу
контролю імпульсів, включаючи патологічний потяг до
азартних ігор, посилення лібідо, гіперсексуальність, компульсивні розтрати або
купівлі, переїдання та компульсивне вживання їжі (див. розділ «Особливості
застосування»).

Під час перехресного ретроспективного скринінгу і дослідження методом
«випадок-контроль», у якому брали участь 3090 пацієнтів із
хворобою Паркінсона, 13,6 % всіх пацієнтів, які отримували дофамінергічне або
недофамінергічне лікування, мали симптоми розладу контролю імпульсів протягом останніх шести місяців. Прояви, що
спостерігалися, включають патологічну залежність від азартних ігор, непереборний потяг до здійснення покупок, непомірну потребу в їжі, а також компульсивну статеву
поведінку (гіперсексуальність). Можливі незалежні фактори ризику виникнення розладів контролю імпульсів
включають дофамінергічну терапію та більш високі дози
при дофамінергічній терапії, молодший вік

(≤ 65
років), неперебування у шлюбі та наявність у сімейному анамнезі випадків
патологічного потягу до азартних ігор, про які повідомляв пацієнт.

Синдром відміни
агоністів допаміну. У разі
зниження дози або припинення застосування агоністів допаміну (включаючи
праміпексол) можуть виникати немоторні побічні реакції. Симптоми включають
апатію, тривожність, депресію, втому, підвищену пітливість і біль (див. розділ
«Особливості застосування»).

Серцева недостатність

Відомо, що у ході клінічних досліджень та в постмаркетинговому
періоді серцева недостатність спостерігалась у пацієнтів, які застосовували праміпексол.
Існують дані, що під час фармакоепідеміологічного дослідження застосування
праміпексолу було пов’язане з підвищенням ризику серцевої недостатності
порівняно з відсутністю застосування (співвідношення ризику 1,86; 95 % СІ,1,21–2,85).

Повідомлення про підозрювані побічні реакції

Повідомлення про
побічні реакції після реєстрації лікарського засобу має важливе значення. Це дає змогу проводити моніторинг
співвідношення користь / ризик при застосуванні цього лікарського
засобу. Медичним та фармацевтичним працівникам, а також пацієнтам або їх
законним представникам слід повідомляти про усі випадки підозрюваних побічних
реакцій та відсутності ефективності лікарського засобу через Автоматизовану
інформаційну систему з фармаконагляду за посиланням: https://aisf.dec.gov.ua.

термін
придатності. 3 роки.

Умови зберігання. Зберігати у недоступному для
дітей місці в оригінальній упаковці при температурі не вище 25 °С.

Упаковка. По 10 таблеток у блістері; по 3 блістери у
картонній пачці.

Категорія відпуску. За рецептом.

Виробник. ТОВ «Фарма Старт».

Місцезнаходження виробника та адреса місця провадження його діяльності

Україна, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8.

Заявник

ТОВ «АСІНО УКРАЇНА».

Місцезнаходження заявника

Україна, 03124, м.
Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8.

У разі виникнення побічних реакцій або запитань щодо безпеки та
ефективності застосування лікарського засобу просимо звертатися до відділу
фармаконагляду ТОВ «АСІНО УКРАЇНА» за адресою: бульвар Вацлава
Гавела, 8, м. Київ, 03124, тел/факс: +38 044 281 2333.