ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

РОКУРОНІУМ-НОВО

(ROCURONIUM-NOVO)

Склад:

діюча
речовина: рокуронію
бромід;

1 мл розчину
містить рокуронію
броміду 10 мг;

допоміжні
речовини: натрію
ацетату
тригідрат,
натрію
хлорид,
кислота
оцтова
льодяна, вода
для ін’єкцій.

Лікарська
форма. Розчин для
ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
прозорий
водний
розчин від
безбарвного
до
світло-коричневого
кольору.

Фармакотерапевтична
група. Міорелаксанти
з
периферичним
механізмом
дії. Інші
сполуки
четвертинного
амонію. Рокуронію
бромід. Код
АТХ М03А С09.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Рокуронію
бромід —
швидкодіючий
недеполяризувальний
міорелаксант
середньої
тривалості
дії, що має
всі
фармакологічні
властивості
цього класу
лікарських
засобів
(курареподібних).
Він блокує
нікотинові
холінорецептори
кінцевої
пластинки
рухового
нерва скелетного
м’яза. Антагоністами
цієї дії є
інгібітори
ацетилхолінестерази,
наприклад
неостигмін, едрофоній
і
піридостигмін.

Фармакодинамічні
ефекти

ЕD90 (доза
рокуронію
броміду,
необхідна
для 90 % пригнічення
скорочувальної
реакції м’яза
великого
пальця при
стимуляції
ліктьового
нерва) при
внутрішньовенній
анестезії
становить
приблизно
0,3 мг/кг. Показник
ED95 у
немовлят
нижчий, ніж у
дорослих і
дітей (0,25, 0,35 і 0,4 мг/кг
відповідно).

Клінічна
тривалість
дії (час до
спонтанного
відновлення
скорочувальної
здатності
скелетних
м’язів до 25 %
від
контрольного
рівня) при
дозі
рокуронію
броміду 0,6
мг/кг маси
тіла
становить 30–40
хвилин.
Загальна
тривалість
(час до
спонтанного
відновлення
скорочувальної
здатності
скелетних
м’язів до 90 %
від
контрольного
рівня)
становить 50 хв.
Середній час
спонтанного
відновлення
скорочувальної
здатності
від 25 % до 75 %
контрольного
рівня (індекс
відновлення)
після болюсної
дози 0,6 мг/кг
маси тіла
становить
14 хвилин.

При
застосуванні
рокуронію
броміду у
нижчих дозах —
0,3–0,45 мг/кг маси
тіла (1–1½ × ED90)
— початок дії
настає
пізніше і
тривалість дії
коротша. При
високих
дозах —
2 мг/кг маси
тіла —
клінічна
тривалість
дії
становить
110 хвилин.

Інтубація
при
проведенні планової
анестезії

Протягом 60
секунд після
внутрішньовенного
введення
рокуронію
броміду у
дозі 0,6 мг/кг (2 × ED90
при
збалансованій
анестезії)
практично у всіх
хворих
досягаються
адекватні
умови для
інтубації, а
у 80 % з них
умови для
інтубації
розцінюються
як відмінні.
Загальне розслаблення
скелетної
мускулатури,
адекватне
для будь-яких
хірургічних
втручань, досягається
протягом
2 хвилин.
Після введення
розчину у
дозі 0,45 мг/кг
прийнятні
умови для
інтубації
створюються
через
90 секунд.

Швидка
послідовна
індукція

При
швидкій
послідовній
індукції
анестезії із
застосуванням
пропофолу
або фентанілу/тіопенталу
адекватні
умови для
інтубації
досягаються
через 60 секунд
у 93 % і 96 %
пацієнтів
відповідно
після
введення дози
рокуронію
броміду
1,0 мг/кг. З них у
70 % хворих такі
умови
оцінюються
як відмінні.
Клінічна
тривалість
дії при цій
дозі
наближається
до 1 години,
після чого
нервово-м’язова
провідність
може бути
безпечно
відновлена.
Після
введення
дози 0,6 мг/кг
рокуронію броміду
адекватні
умови для
інтубації
досягаються
через 60
секунд у 81 % і 75 %
пацієнтів
при проведенні
швидкої
послідовної
індукції
анестезії з
пропофолом
або
фентанілом/тіопенталом
відповідно.

Окремі
групи
пацієнтів

Діти.
Середній
час початку
дії
рокуронію
броміду у
немовлят і
дітей при
інтубаційній
дозі 0,6 мг/кг
дещо
коротший, ніж
у дорослих. Порівняння
у групах
дітей
показало, що
середній час
до початку
дії у
новонароджених
і підлітків (1
хв) дещо
довший за цей
час у
немовлят,
дітей
раннього та
старшого віку  (0,4, 0,6 та 0,8
хв
відповідно).
У дітей тривалість
релаксації і
період
відновлення
нервово-м’язової
провідності
коротші порівняно
з такими у
немовлят та
дорослих. Порівняльні
дослідження
у
педіатричних
групах показали,
що середній час
до
відновлення
Т3 був
подовженим у
новонароджених
і немовлят (56,7 і
60,7 хв відповідно)
порівняно з
таким у дітей
раннього
віку, дітей
старшого
віку та
підлітків (45,4, 37,6
та 42,9 хв
відповідно).

Середній
час до
початку дії і
клінічна
тривалість дії
після введення
0,6 мг/кг
рокуронію в
початковій
інтубаційній
дозі* під час
анестезії
севофлураном / закисом
азоту та
ізофлураном / закисом
азоту
(підтримувальна)
у педіатричній
групі.

Час до
максимального
блоку ** (хв)

Час
до появи Т3**

(хв)

Новонароджені
(0–27 днів)

n = 10

0,98
(0,62)

56,69 (37,04)

n = 9

Немовлята
(28 днів — 2
місяці)

n = 11

0,44 (0,19)

n = 10

60,71
(16,52)

Діти
раннього
віку

(3 місяці —
23 місяці)

n = 28

0,59
(0,27)

45,46 (12,94)

n = 27

Діти
старшого
віку

(2–11
років)

n = 34

0 84
(0,29)

37,58
(11,82)

Підлітки
(12–17 років)

n = 31

0,98
(0,38)

42,90 (15,83)

n = 30

* Доза
рокуронію
вводиться
протягом 5
секунд.

**
Розраховано
з кінця
введення
інтубаційної
дози
рокуронію.

Пацієнти
літнього
віку і
пацієнти із
захворюваннями
печінки та
жовчовивідних
шляхів і/або
із нирковою
недостатністю.

Тривалість
дії
рокуронію
броміду у
підтримувальній
дозі 0,15 мг/кг
може бути
дещо більшою
при застосуванні
анестезії
енфлураном і
ізофлураном
у пацієнтів
літнього
віку і пацієнтів
із
захворюваннями
печінки
та/або нирок
(приблизно 20
хвилин), ніж у
пацієнтів
без порушення
функції
екскреторних
органів, при
внутрішньовенній
анестезії
(приблизно 13
хвилин). При
багаторазовому
введенні підтримувальних
доз в
рекомендованому
діапазоні
кумулятивний
ефект
(прогресивне
збільшення
тривалості
дії) не
спостерігався.

Відділення
інтенсивної
терапії

У
відділенні
інтенсивної
терапії
після безперервної
інфузії час
відновлення
співвідношення
величин
відповідей
на послідовну
чотирирозрядну
(TOF) стимуляцію
до 0,7 залежить
від рівня
блокади у
кінці
інфузії. Після
безперервної
інфузії
протягом 20
годин або
більше
середній час
(діапазон)
між поверненням
Т2 у
відповідь на
TOF-стимуляцію
і
відновленням
TOF-відношення
до рівня 0,7
приблизно
становить 1,5 (1–5)
години у
хворих без
поліорганної
недостатності
і 4 (1–25) години у
хворих з
поліорганною
недостатністю.

Серцево-судинна
хірургія

У хворих,
яким
планується
проведення
операції на
серці,
найчастішими
серцево-судинними
змінами, що
спостерігалися
під час розвитку
максимального
блоку після
введення 0,6–0,9 мг/кг
рокуронію
броміду, є
слабке і
клінічно не
виражене
збільшення
частоти
серцевих
скорочень до
9 % і підвищення
середнього
артеріального
тиску до 16 % від
контрольного
рівня.

Оборотність
м’язової
релаксації

Введення
сугамадексу
чи
інгібіторів
ацетилхолінестерази
(неостигмін,
піридостигмін
або
едрофоній)
нейтралізує
дію рокуронію.
Сугамадекс
можна
вводити з
метою стандартної
оборотності (при 1–2
посттетанічних
скороченнях
до повторної
появи T2) чи
негайної
оборотності
(через 3
хвилини після
введення
рокуронію
броміду). Інгібітори
ацетилхолінестерази
можна вводити
при
повторній
появі T2
або при
перших
ознаках
клінічного
відновлення.

Фармакокінетика.

Розподіл і
виведення

При
внутрішньовенному
введенні
однократної
болюсної
дози
рокуронію
броміду його
концентрація
у плазмі
крові
змінюється трьома
експоненціальними
фазами. У
здорових
дорослих
середній (95 % довірчий
інтервал)
період
напіввиведення
становить 73 (66–80)
хвилини,
(уявний)
об’єм
розподілу у
стабільному
стані
становить 203 (193–214) мл/кг
маси тіла, а
плазмовий
кліренс — 3,7 (3,5–3,9) мл/кг/хв.

Рокуроній
виводиться
із сечею і
жовчю. Виведення
з сечею
досягає 40 %
протягом 12–24 годин.
Після
ін’єкції
міченого
радіоактивним
ізотопом
рокуронію
броміду його
виведення
становило в
середньому
47 % із сечею і 43 %
з калом
протягом 9
днів.
Приблизно 50 % лікарського
засобу
виводиться у
незміненому
вигляді. У
плазмі крові
метаболіти
не виявлені.

Діти

Фармакокінетика
рокуронію
броміду у дітей
(n = 146) залежно
від віку (0–17
років)
вивчалася з
використанням
популяційного
аналізу
об’єднаних
фармакокінетичних
даних двох
клінічних
досліджень
анестезії
севофлураном
(індукція) та
ізофлураном /
закисом
азоту
(підтримувальна
анестезія).
Всі
фармакокінетичні
показники
були лінійно
пропорційними
масі тіла, що
підтверджувалось
подібним
кліренсом (л/год/кг).
Об’єм
розподілу
(л/кг) та
період напіввиведення
(год)
знижувалися
з віком (роки).

Фармакокінетичні
параметри
(ФКП) у типових
педіатричних
пацієнтів за
віковими
групами
підсумовано
нижче.

Ймовірні
ФКП (середнє
стандартне
відхилення)
рокуронію
броміду у
типових
педіатричних
пацієнтів
під час
застосування
севофлурану
та закису
азоту
(індукція) та
ізофлурану / закису
азоту
(підтримувальна
анестезія)

ФКП

Діапазон
віку
пацієнтів

Новонароджені
(0−27 днів)

Немовлята
(28 днів —

2 місяці)

Діти
раннього
віку (3−23
місяці)

Діти
старшого
віку (2−11 років)

Підлітки
(12−17 років)

Кліренс
(л/год/кг)

0,31 (0,07)

0,30 (0,08)

0,33 (0,10)

0,35 (0,09)

0,29 (0,14)

Об’єм
розподілу(л/кг)

0,42 (0,06)

0,31 (0,03)

0,23 (0,03)

0,18 (0,02)

0,18 (0,01)

t ½ β (год)

1,1 (0,2)

0,9 (0,3)

0,8 (0,2)

0,7 (0,2)

0,8 (0,3)

Пацієнти
літнього
віку і
пацієнти із
захворюваннями
печінки та/або
жовчних
шляхів і/або із
нирковою
недостатністю

У
контрольованих
дослідженнях
показано, що
плазмовий
кліренс у
пацієнтів
літнього
віку і у
хворих із
порушенням
функції нирок
сповільнений,
проте у
більшості
досліджень
спостережувані
відмінності
не досягали
статистичної
значимості.
Період напіввиведення
у пацієнтів
із
захворюваннями
печінки
зростає в
середньому
на 30 хвилин,
кліренс
знижується
на 1 мл/кг/хв
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Відділення
інтенсивної
терапії

При
введенні у
вигляді
безперервної
інфузії для
полегшення
проведення
штучної вентиляції
легень
протягом 20
годин або
довше середній
період
напіввиведення
і середній
(уявний)
об’єм
розподілу у
рівноважному
стані
збільшуються.
У
контрольованих
клінічних
дослідженнях
було
встановлено
значну
індивідуальну
варіабельність
показників,
пов’язану з
різним
генезом і
ступенем
вираженості
поліорганної
недостатності
та індивідуальними
характеристиками
хворого. У
пацієнтів з
поліорганною
недостатністю
середній
(± стандартне
відхилення)
період
напіввиведення
становив 21,5 (± 3,3)
години,
(уявний)
об’єм
розподілу у
стабільному
стані — 1,5 (±
0,8) л/кг,
плазмовий
кліренс — 2,1 (± 0,8) мл/кг/хв
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Клінічні
характеристики.

Показання.

Рокуронію
бромід
показаний
дорослим та
дітям (від
доношених
новонароджених
до підлітків
– від 0 до < 18
років) як
додатковий
засіб при
загальній
анестезії
для
полегшення
інтубації
трахеї під час
звичайної
послідовної
індукції
анестезії і
для
забезпечення
релаксації
скелетної
мускулатури
під час
хірургічних
операцій.

Дорослим
рокуронію
бромід також
показаний
для
полегшення
інтубації
трахеї під
час швидкої
послідовної
індукції
анестезії і
як
додатковий
засіб для проведення
штучної
вентиляції
легенів у відділеннях
інтенсивної
терапії.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до рокуронію,
бромідів або
до будь-якої
допоміжної
речовини лікарського
засобу.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Лікарські
засоби, які
впливають на
силу та/або
тривалість
дії
недеполяризувальних
міорелаксантів

Посилення
ефекту

Галогенізовані
леткі
анестетики
підсилюють
нервово-м’язову
блокаду, викликану
рокуронію
бромідом.
Ефект проявляється
тільки при
введенні
підтримувальних
доз (див.
розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).
Відновлення
нервово-м’язової
провідності
за
допомогою
інгібіторів
ацетилхолінестерази
може бути
сповільненим.

Після
інтубації
із
застосуванням
суксаметонію
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Тривале
супутнє
застосування
кортикостероїдів
і рокуронію
броміду у
відділенні
інтенсивної
терапії
може призвести
до
збільшення
тривалості
нервово-м’язової
блокади або
до міопатії
(див. розділи
«Особливості
застосування»
і «Побічні
реакції»).

·
Інші
лікарські
засоби:

-     антибіотики
(аміноглікозиди,
лінкозаміди,
поліпептиди
та ациламіно-пеніциліни);

-     діуретики,
хінідин і
його ізомер
хінін, солі
магнію, блокатори
кальцієвих
каналів,
місцеві анестетики
(лідокаїн внутрішньовенно,
бупівакаїн
епідурально)
та невідкладне
введення
фенітоїну
або
бета-блокаторів.

Повідомлялося
про випадки
рекураризації
після
післяопераційного
введення
таких
антибіотиків
як: аміноглікозиди,
лінкозаміди,
поліпептиди
та
ациламіно-пеніциліни,
а також хінідину,
хініну та
солей магнію
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Послаблення
ефекту

Неостигмін,
едрофоній,
піридостигмін;

тривале
застосування
фенітоїну
або
карбамазепіну;

норадреналін
(норепінефрин),
азатіоприн
(тільки
тимчасовий
і обмежений
ефект), теофілін,
кальцію
хлорид,
калію
хлорид;

інгібітори
протеази
(габексат,
улінастатин).

Зміна
ефекту

Введення
інших
недеполяризувальних
міорелаксантів
у поєднанні
з рокуронію
бромідом може
спричиняти
ослаблення
або
посилення
нервово-м’язової
блокади,
залежно від
черговості
введення і
від
застосованого
міорелаксанту;

суксаметоній,
введений
після
рокуронію
броміду, може
викликати
посилення
або
ослаблення нервово-м’язової
блокувальної
дії
рокуронію
броміду.

Вплив рокуронію
броміду на
інші
лікарські
засоби

Рокуронію
бромід у
поєднанні з
лідокаїном може
призводити
до більш
швидкого
початку дії
лідокаїну.

Діти.

Офіційні
дослідження
взаємодії не
проводились. Вищезазначені
взаємодії й
особливі застереження
та запобіжні
заходи при
застосуванні
лікарського
засобу
дорослим
(див. розділ
«Особливості
застосування»)
слід
враховувати
також при
застосуванні
його дітям.

Особливості
застосування.

Рокуронію
бромід
повинен
призначати
лише
анестезіолог
із досвідом
застосування
лікарських
засобів, що
блокують
нервово-м’язову
передачу; при
застосуванні
лікарського
засобу слід
мати
готовими для
термінового
застосування
засоби для
контрольованої
вентиляції легень,
подачі кисню
та інтубації
трахеї.

Відповідне
ведення та
моніторинг

Оскільки
рокуронію
бромід
викликає
параліч
дихальних
м’язів,
хворим, яким
вводять цей лікарський
засіб,
необхідно
проводити
штучну
вентиляцію легень
до
адекватного
відновлення
самостійного
дихання. Як і
при
застосуванні
всіх міорелаксантів,
важливо
передбачити
можливі
труднощі
інтубації
трахеї,
особливо у
разі
застосування
лікарського
засобу як
складової
методики
швидкої
послідовної
індукції.
Якщо
виникають
труднощі
інтубації, що
призводять
до клінічної
необхідності
невідкладного
припинення
нервово-м’язової
блокади,
викликаної
рокуронієм,
слід розглянути
доцільність
застосування
лікарського
засобу
зворотної
дії.
Необхідно
впевнитись,
що пацієнт
дихає
самостійно,
глибоко та
регулярно,
перед тим як
він залишить
операційну після
анестезії.

Залишкова
курарезація

Як
при
застосуванні
інших
міорелаксантів,
повідомлялося
про розвиток
залишкової кураризації
і після
введення рокуронію
броміду. Щоб
попередити
ускладнення,
які виникають
у результаті
залишкової
кураризації,
рекомендується
проводити
екстубацію
тільки після
відновлення
у пацієнта
нервово-м’язової
провідності.
У пацієнтів
літнього
віку (від 65
років)
підвищується
ризик залишкової
нервово-м’язової
блокади.
Також слід
враховувати
й інші
чинники, які
можуть спричиняти
залишкову
кураризацію
після екстубації
у післяопераційний
період
(наприклад,
медикаментозна
взаємодія
або стан пацієнта).
Якщо
застосування
міорелаксанту
не є
складовою
стандартної
клінічної
практики, то
слід
розглянути
можливість
застосування
лікарського
засобу
зворотної
дії
(наприклад,
сугамадекс
або інгібітор
ацетилхолінестерази),
особливо у
випадках,
коли
виникнення
залишкової
кураризації
найбільш імовірне.

Анафілаксія

Анафілактичні
реакції
можуть
виникати після
введення
міорелаксантів.
Для уникнення
таких
реакцій
завжди слід
вживати запобіжних
заходів.
Особливо у
разі
попереднього
досвіду
виникнення
анафілактичних
реакцій на
будь-які
міорелаксанти
слід вживати
спеціальних
запобіжних
заходів, оскільки
повідомлялося
про
перехресні
алергічні
реакції до
міорелаксантів.

Рокуроній
може
збільшити
частоту
серцевих
скорочень.

Тривале
застосування
у
відділеннях
інтенсивної
терапії

У цілому
після
тривалого
застосування
міорелаксантів
у пацієнтів,
які знаходилися
у
відділеннях
інтенсивної
терапії, спостерігали
параліч
та/або
слабкість
скелетних
м’язів. Для
запобігання
можливому
подовженню
нервово-м’язової
блокади
та/або
передозуванню
наполегливо
рекомендується,
щоб протягом
усього
періоду
застосування
міорелаксантів
здійснювався
моніторинг
нервово-м’язової
провідності,
а також щоб
пацієнти
отримували
адекватне
знеболювання
і седативні лікарські
засоби. Крім
того,
міорелаксанти
слід вводити
у ретельно
підібраних
дозах
відповідно
до
індивідуальної
реакції пацієнта,
введення має
проводитись
досвідченим
лікарем або
під його
спостереженням,
а також при
використанні
відповідної
методики моніторингу
нервово-м’язового
блоку.

Регулярно
повідомлялося
про
виникнення міопатії
після
тривалого
введення
недеполяризувальних
міорелаксантів
у комбінації
з терапією
кортикостероїдами
у відділенні
інтенсивної
терапії. Тому
для
пацієнтів,
які отримують
міорелаксанти
і
кортикостероїди,
період
застосування
міорелаксанту
має бути
якомога
коротшим.

Застосування
із
суксаметонієм

Якщо для
інтубації
застосовувати
суксаметоній,
то введення рокуронію
броміду слід
відкласти до
клінічного
відновлення нервово-м’язової
блокади,
спричиненої
суксаметонієм.

Гіпертермія

Оскільки
рокуронію
бромід
завжди
використовується
з іншими
лікарськими
засобами і є
ризик
виникнення
злоякісної
гіпертермії
під час
анестезії,
навіть за
відсутності відомих
тригерних
факторів,
лікарі повинні
знати про
ранні
симптоми,
підтвердження
діагнозу та
лікування
злоякісної
гіпертермії
до початку
проведення
анестезії. Дослідження
на тваринах
показали, що
рокуронію
бромід не є
фактором, що
викликає
злоякісну
гіпертермію.
Про рідкісні
випадки злоякісної
гіпертермії
при
застосуванні
рокуронію
броміду повідомлялось
у період постмаркетингового
спостереження;
однак причинно-наслідковий
зв’язок не
був доведений.

Ризик
смерті через
лікарські
помилки

Введення
рокуронію
броміду призводить
до паралічу,
який може спричинити
зупинку
дихання та
смерть, що є
найбільш
імовірним у
пацієнтів,
яким цей
лікарський
засіб не
призначений.
Слід переконатись
у належному
виборі
призначеного
лікарського
засобу і не
плутати його
з іншими
ін’єкційними
розчинами,
які є у наявності
у відділенні
інтенсивної
терапії та в
іншій
клінічній
практиці.
Якщо лікарський
засіб
вводить
інший
медичний
працівник,
переконайтесь,
що доза, яку
вводять, є
чітко визначена
та
підтверджена.

Чинники,
які можуть
вплинути на
фармакокінетику
та/або
фармакодинаміку
рокуронію
броміду

Захворювання
печінки
та/або
жовчовивідних
шляхів і
ниркова
недостатність

Оскільки
рокуронію
бромід
виводиться
із сечею і
жовчю, його
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам із
клінічно
вираженими
захворюваннями
печінки
та/або жовчовивідних
шляхів та/або
із нирковою
недостатністю.
У таких
пацієнтів
спостерігалася
пролонгація
дії рокуронію
броміду при
дозах 0,6 мг/кг
маси тіла.

Збільшення
часу
циркуляції

Стани,
пов’язані зі
збільшенням
часу циркуляції
крові, такі
як
серцево-судинні
захворювання,
літній вік і
набряки, що
призводять
до
збільшення
об’єму
розподілу,
можуть сприяти
пізнішому
початку дії лікарського
засобу.
Тривалість
дії може бути
також
збільшеною
внаслідок
зниженого
кліренсу
плазми крові.

Захворювання
нервово-м’язової
системи

Як і інші
міорелаксанти,
рокуронію
бромід слід
дуже
обережно
застосовувати
пацієнтам із
захворюваннями
нервово-м’язової
системи або
пацієнтам,
які
перенесли
поліомієліт,
оскільки
реакція на
м’язові
релаксанти в
таких
випадках
може бути
істотно змінена.
Величина і
напрямок
таких змін
можуть бути
дуже різними.
У хворих із
тяжкою міастенією
або
міастенічним
синдромом
(синдром
Ітона — Ламберта)
невеликі
дози рокуронію
броміду можуть
спричиняти
виражену
нервово-м’язову
блокаду, тому
дозу лікарського
засобу слід підбирати
відповідно
до
індивідуальної
реакції пацієнта.

Гіпотермія

При
проведенні
хірургічних
втручань в умовах
гіпотермії
блокувальний
вплив рокуронію
броміду на
нервово-м’язову
систему
посилюється,
а тривалість
дії
подовжується.

Ожиріння

Як і інші
міорелаксанти,
рокуронію
бромід у
пацієнтів з
ожирінням може
виявляти
триваліший
ефект, а
спонтанне
відновлення
нервово-м’язової
провідності
після його
застосування
може бути тривалішим,
коли доза
розраховується
на основі
фактичної
маси тіла.

Опіки

У пацієнтів
з опіками
може
розвиватися
резистентність
до
недеполяризувальних
міорелаксантів.
Рекомендовано
титрувати
дозу
відповідно
до реакції
пацієнта.

Стани, які
можуть
підсилити
ефект рокуронію
броміду

Гіпокаліємія
(наприклад
після
тривалого блювання,
діареї або
лікування
діуретиками),
гіпермагніємія,
гіпокальціємія
(після масивних
переливань
крові),
гіпопротеїнемія,
зневоднення,
ацидоз,
гіперкапнія,
кахексія.

У зв’язку з
цим перед
початком
застосування
рокуронію
броміду необхідно,
якщо можливо,
усунути
тяжкі
порушення
водно-електролітного
балансу,
зміни рН
крові або
зневоднення.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Вагітність. Клінічні
дані про дію лікарського
засобу у
період
вагітності
відсутні.
Дослідження
на тваринах
не виявили
прямої або
непрямої
шкідливої
дії лікарського
засобу на
перебіг
вагітності,
розвитку
ембріона/плода,
пологи або
постнатальний
розвиток. Слід
з
обережністю
призначати рокуронію
бромід вагітним
жінкам.

Кесарів
розтин. Для
проведення
кесаревого
розтину рокуронію
бромід можна
використовувати
як частину
методу швидкої
послідовної
індукції
анестезії, якщо
при цьому не
очікується
виникнення ускладнень
при
інтубації і
введено
достатню
дозу
анестетика,
або після
інтубації з
введенням
суксаметонію.

Застосування
рокуронію
броміду в
дозі 0,6 мг/кг
було
безпечним
для породіль,
які перенесли
кесарів
розтин. Рокуронію
бромід не
впливав на
оцінку за
шкалою Апгар,
а також на
м’язовий
тонус та
кардіореспіраторну
адаптацію
плода. За
результатом
аналізу пуповинної
крові було
встановлено,
що лише
незначна
кількість
рокуронію
броміду проникає
через
плацентарний
бар’єр, що не
призводить
до
виникнення
клінічних
побічних
реакцій у
новонароджених.

Примітка
1.
Дози 1,0 мг/кг
були вивчені
під час
швидкої
послідовної
індукції
анестезії в
інших групах
пацієнтів, за
винятком
пацієнтів,
які перенесли
кесарів
розтин. Таким
чином, тільки
доза 0,6 мг/кг
рекомендована
для
застосування
цій групі
пацієнток.

Примітка
2.
Поновлення
нервово-м’язової
провідності
після
введення
міорелаксантів
може бути
сповільнене
або
незадовільне
у пацієнток,
які
отримували
солі магнію для
лікування
токсикозу
вагітних,
тому що солі
магнію
посилюють
нервово-м’язову
блокаду. Для
таких
пацієнток
дозу рокуронію
броміду потрібно
зменшити та
проводити її
титрування
залежно від
м’язової
відповіді.

Годування
груддю. Не
встановлено,
чи
виділяється рокуронію
бромід з
грудним
молоком.
Дослідження
на тваринах
продемонстрували
незначні
рівні лікарського
засобу у
молоці. Рокуронію
бромід можна
застосовувати
в період
годування груддю
тільки тоді,
коли, на
думку лікаря,
очікувана
користь для
жінки
переважає
потенційний
ризик для
дитини. Після
введення разової
дози
рекомендується
утриматися від
грудного годування
протягом
п’яти
періодів
напіввиведення
рокуронію,
тобто
приблизно
протягом 6
годин.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Оскільки
рокуронію
бромід застосовують
як
допоміжний
засіб при проведенні
загальної
анестезії,
слід дотримуватися
звичайних
запобіжних
заходів після
загальної
анестезії
для
амбулаторних
пацієнтів.

Спосіб
застосування
та дози.

Введення
рокуронію
броміду, як і
інших
міорелаксантів,
повинно здійснюватися
тільки лікарем
із досвідом
застосування
подібних лікарських
засобів або
під
контролем
такого
спеціаліста. Лікарський
засіб застосовують
тільки в
умовах
стаціонару. Рокуронію
бромід вводять
внутрішньовенно
як болюсно,
так і у
вигляді
безперервної
інфузії.

Дозу рокуронію
броміду, як і
інших
міорелаксантів,
потрібно
підбирати
індивідуально
для кожного
пацієнта. При
підборі дози
слід брати до
уваги метод анестезії
і очікувану
тривалість
операції,
метод
премедикації
та очікувану
тривалість
штучної
вентиляції
легенів,
можливу
взаємодію з
іншими лікарськими
засобами, що
вводяться
одночасно, а
також
загальний стан
пацієнта.

Для
оцінки
ефективності
нервово-м’язової
блокади і
відновлення
нервово-м’язової
провідності
рекомендується
використовувати
відповідну
методику
нервово-м’язового
моніторингу.

Засоби
для
інгаляційного
наркозу
підсилюють
блокувальну
дію рокуронію
броміду на
нервово-м’язову
передачу. Це
посилення може
стати
клінічно
значущим
лише тоді, коли
у процесі
загальної
анестезії
концентрація
введених
інгаляційно
речовин у тканинах
досягає
рівня,
достатнього
для такої
взаємодії.
Тому
необхідно
коригувати
дозу рокуронію
броміду
шляхом
введення
найменших
підтримувальних
доз лікарського
засобу через
більші
інтервали
часу або
шляхом максимального
зниження
швидкості
інфузії під
час тривалих
(більше 1
години)
процедур, що
проводяться
із застосуванням
інгаляційного
наркозу.

Небезпека
лікарських
помилок:
випадкове
введення
міорелаксантів
може спричинити
серйозні
побічні
ефекти, включаючи
летальні
наслідки.
Зберігайте рокуронію
бромід в
непошкодженій
упаковці (для
попередження
порушення
герметичності
флакона) із
чітким
маркуванням
таким чином,
щоб
мінімізувати
можливість неправильного
вибору лікарського
засобу.

Для
дорослих
пацієнтів наведені
рекомендації
щодо режиму
дозування
можна
використовувати
як загальну
схему при проведенні
трахеальної
інтубації,
для
забезпечення
м’язової
релаксації
при
операціях
різної
тривалості, а
також у разі
застосування
у відділенні
інтенсивної
терапії.

Хірургічні
процедури

Інтубація
трахеї

Стандартна
доза
рокуронію
броміду,
після якої
належні
умови для
інтубації
трахеї встановлюються
приблизно
через 60
секунд майже
у всіх
пацієнтів,
під час звичайної
(планової) анестезії
становить 0,6 мг/кг
маси тіла.
При
проведенні
швидкої послідовної
індукції
анестезії
рекомендована
доза
рокуронію
броміду 1 мг/кг
маси тіла.
При
застосуванні
рокуронію
броміду у
дозі 0,6 мг/кг
маси тіла для
проведення
швидкої послідовної
індукції
анестезії
рекомендується
проводити
інтубацію
трахеї
пацієнта
через 90
секунд після
введення лікарського
засобу.

Щодо
застосування
рокуронію
броміду протягом
швидкої
послідовної
індукції
анестезії
пацієнткам,
яким
проводять
кесарів розтин,
див. розділ
«Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю».

Підтримувальні
дози

Рекомендована
підтримувальна
доза рокуронію
броміду
становить 0,15 мг/кг
маси тіла; у
разі
тривалого
інгаляційного
наркозу її
слід
зменшити до 0,075–0,1 мг/кг
маси тіла.
Підтримувальні
дози краще
всього
вводити у той
момент, коли
амплітуда
м’язових
скорочень
відновилась
до 25 % від
контрольного
рівня або при
появі 2–3
відповідей
при моніторингу
у режимі
послідовної
чотирирозрядної
стимуляції (TOF).

Безперервна
інфузія

Якщо
рокуронію
бромід вводять
шляхом
безперервної
інфузії, рекомендується
вводити
навантажувальну
дозу 0,6 мг/кг
маси тіла.
Коли
нервово-м’язова
провідність
почне
відновлюватися,
слід розпочати
інфузійне
введення.
Швидкість інфузії
слід
підібрати
так, щоб
скорочувальна
реакція
скелетних
м’язів
знаходилася
на рівні 10 % від
контрольного
рівня або
підтримувалися
1–2
відповіді
при
моніторингу
у режимі
чотирирозрядної
стимуляції. У
дорослих при
внутрішньовенній
загальній
анестезії
швидкість
інфузії,
необхідна для
підтримки
нервово-м’язового
блоку на
цьому рівні,
становить 0,3–0,6 мг/кг/год,
а при
інгаляційному
наркозі — 0,3–0,4 мг/кг/год.
Рекомендується
проводити
постійний
моніторинг
нервово-м’язової
провідності,
оскільки
необхідна
швидкість
інфузії може
бути різною
при різних
методах анестезії
і для різних
пацієнтів.

Діти

Для
новонароджених
(0–27 днів), немовлят
(28 днів — 2 місяці),
дітей
раннього
віку (3–23
місяці),
дітей
старшого
віку (2–11 років)
і підлітків (12–17
років)
рекомендована
доза для
інтубації
під час
звичайної
анестезії і підтримувальна
доза такі ж
самі, як і для
дорослих.

Однак
тривалість
дії разової
дози при інтубації
буде довшою у
новонароджених
та немовлят,
ніж у старших
дітей.

Для
безперервного
введення лікарського
засобу дітям
(за винятком
дітей 2–11
років)
швидкість
інфузії така
ж сама, як і
для дорослих.
Для дітей
віком 2–11
років може
бути
необхідною
вища швидкість
інфузії. Для
дітей 2–11
років
початкові
швидкості
інфузії
рекомендуються
такі ж, як і
для дорослих,
а під час
процедури їх
необхідно
скоригувати
для підтримки
амплітуди
м’язових
скорочень на
рівні 10 % від
контрольної
амплітуди
або для
підтримки 1–2
відповідей
при
моніторингу
у режимі чотирирозрядної
стимуляції.

Досвід
застосування
рокуронію
броміду дітям
при швидкій
послідовній
індукції обмежений,
тому
рокуронію
бромід не
рекомендується
застосовувати
дітям для
покращення
умов
трахеальної
інтубації
під час швидкої
послідовної
індукції.

Дозування
для
пацієнтів
літнього
віку, пацієнтів
із
захворюваннями
печінки
та/або
жовчовивідних
шляхів та/або
з нирковою
недостатністю.

Стандартна
доза рокуронію
броміду для
інтубації
хворих
літнього
віку (> 65 років),
пацієнтів із
захворюваннями
печінки та/або
жовчовивідних
шляхів та/або
з нирковою
недостатністю
під час
звичайної
анестезії
становить 0,6 мг/кг
маси тіла.
Для таких
пацієнтів, у
яких очікують
більш довгу
тривалість
дії, слід розглядати
дозу 0,6 мг/кг
для швидкої
послідовної
індукції анестезії.
Незалежно
від техніки
анестезії, що
застосовується,
рекомендована
підтримувальна
доза для
таких
пацієнтів
становить 0,075–0,1 мг/кг
рокуронію
броміду, а
рекомендована
швидкість
інфузії
становить 0,3–0,4 мг/кг/год
(див. також
«Безперервна
інфузія»
вище).

Дозування
для
пацієнтів з
надмірною
масою тіла та
ожирінням

При
застосуванні
лікарського
засобу
пацієнтам із
надмірною
масою тіла
або ожирінням
(маса тіла
яких на 30 % або
більше
перевищує
стандартну
масу тіла)
дози слід
зменшувати з
урахуванням
стандартної
маси тіла.

Застосування
у відділенні
інтенсивної
терапії

Інтубація
трахеї

При
ендотрахеальній
інтубації
застосовувати
ті самі дози,
що й при
хірургічних
втручаннях.

Підтримувальні
дози

Рекомендується
застосовувати
рокуронію
бромід у
початковій
навантажувальній
дозі 0,6 мг/кг
маси тіла з
подальшою
безперервною
інфузією відразу
після того, як
ступінь
м’язових
скорочень
відновиться
до 10 % від
контрольного
рівня або
буде
отримано 1–2
відповіді
при
моніторингу
у режимі
чотирирозрядної
стимуляції.
Дози
рокуронію броміду
завжди слід
титрувати
залежно від ефективності
для кожного
окремого пацієнта.
Рекомендована
початкова
швидкість
інфузії для
підтримки
нервово-м’язової
блокади на
рівні 80–90 % (1–2
відповідей
при
стимуляції у
режимі TOF) у дорослих
пацієнтів
становить 0,3–0,6 мг/кг/год
протягом
першої
години
введення, після
чого
протягом 6–12
годин
необхідно
знижувати
швидкість
введення
відповідно
до
індивідуальної
реакції
пацієнта.
Після цього
індивідуальні
вимоги щодо
дози
залишаються
відносно постійними.

У
контрольованих
клінічних
дослідженнях
було
виявлено
велику
варіабельність
між
пацієнтами
щодо
годинної
швидкості
інфузії із
середнім
значенням 0,2–0,5 мг/кг/год
залежно від
причини і
ступеня органного
порушення,
супутнього
медикаментозного
лікування та
індивідуальних
характеристик
пацієнта. Для
забезпечення
оптимального
контролю
кожного
пацієнта наполегливо
рекомендується
проводити
моніторинг
нервово-м’язової
провідності.
Досліджено
введення лікарського
засобу
тривалістю
до 7 днів.

Пацієнти
особливих
груп

Рокуронію
бромід не
рекомендується
для полегшення
штучної
вентиляції
легенів в інтенсивній
терапії у
дітей і
пацієнтів літнього
віку через
відсутність
даних про безпеку
та
ефективність
застосування.

Сумісність
при
змішуванні з
іншими лікарськими
засобами

Рокуронію
бромід у
концентраціях
0,5 мг/мл і 2,0 мг/мл
сумісний з 0,9 %
розчином
натрію
хлориду, 5 %
розчином
глюкози, 5 %
розчином
глюкози у фізіологічному
розчині,
стерильною
водою для
ін’єкцій, Рінгера
розчином
лактатним. Введення
повинно
розпочинатися
одразу ж після
змішування і
завершитися
впродовж 24 годин.
Невикористані
залишки
лікарського
засобу або
використані
матеріали
повинні бути
знищені
відповідно
до місцевих
вимог.

Діти.

Лікарський
засіб
застосовують
педіатричним
пацієнтам:
доношеним
новонародженим
(0–27 днів),
немовлятам (28
днів — 2
місяці),
дітям раннього
віку (3–23
місяці), дітям
старшого
віку
(2–11 років) і
підліткам (12–17
років).

Передозування.

У разі
передозування
та тривалої
нервово-м’язової
блокади
пацієнту
необхідно
проводити
підтримувальну
вентиляцію
легенів та
седативну
терапію. В
цій ситуації
існують два
шляхи для
оборотності
нервово-м’язової
блокади:

1)   Сугамадекс
можна
застосувати
для оборотності
інтенсивної
(прогресуючої)
та глибокої
блокади. Доза
сугамадексу
залежить від
рівня
нервово-м’язової
блокади.

2)   Після
початку
спонтанного
відновлення
дихання слід
ввести у
відповідних
дозах інгібітор
ацетилхолінестерази
(наприклад неостигмін,
едрофоній,
піридостигмін).
Якщо
введення
інгібітору
ацетилхолінестерази
не знімає
блокувального
ефекту рокуронію
броміду,
необхідно
продовжувати
штучну
вентиляцію
легень, поки
не
відновиться
самостійне дихання.
Повторне
введення
інгібітору
ацетилхолінестерази
може бути
небезпечним.

У
дослідженнях
на тваринах
тяжка форма
пригнічення
серцево-судинної
функції, що
призводить
до серцевого
колапсу, не
спостерігалася,
поки не було
введено
кумулятивної
дози 750 × ED90 (135 мг
рокуронію
броміду на 1
кг маси тіла).

Побічні
реакції

Найчастіше
спостерігалися
такі побічні реакції,
пов’язані із
застосуванням
лікарського
засобу: біль / реакція
в місці
ін’єкції,
зміни
основних показників
життєдіяльності
і збільшення тривалості
нервово-м’язової
блокади. У ході
постмаркетингового
спостереження
найчастіше
повідомлялося
про такі
серйозні
побічні
реакції:
анафілактичні
та анафілактоїдні
реакції, а
також
пов’язані з
ними
симптоми
(див. також
таблицю
нижче).

Системи
органів

Частота
появи1

Нечасто/рідко2

(< 1/100, > 1/10 000)

Дуже
рідко

(<1/10000)

Невідомо

Порушення
з боку
імунної
системи

Підвищена
чутливість,
анафілактична
реакція,
анафілактоїдна
реакція,
анафілактичний
шок,
анафілактоїдний
шок

Порушення
з боку
нервової
системи

В’ялий
параліч

Порушення
з боку серця

Тахікардія

Синдром
Коуніса

Порушення
з боку судин

Гіпотензія

Судинний
колапс та
шок,
припливи
крові

Порушення
з боку
респіраторної
системи, органів
грудної
клітки та
середостіння

Бронхоспазм

Порушення
з боку шкіри
та
підшкірних
тканин

Ангіоневротичний
набряк,
кропив’янка,
висип,
еритематозний
висип

Порушення
з боку
скелетно-м’язового
апарату та
сполучної
тканини

Слабкість
м’язів3 ,
стероїдна
міопатія3

Загальні
розлади та
реакції у
місці введення

Неефективність
лікарського
засобу,
послаблення
дії лікарського
засобу /
терапевтичного
ефекту,
посилення
дії лікарського
засобу /
терапевтичного
ефекту, біль
у місці

ін’єкції,
реакція у
місці
ін’єкції

Набряк
обличчя

Травми,
отруєння та
ускладнення
після процедур

Подовження
нервово-м’язової
блокади,
затримка
відновлення
після
анестезії

Ускладнення
анестезії з
боку
дихальних шляхів

1 Частота
визначена за
звітами
постмаркетингового
нагляду та
опублікованими
даними.

2 Дані постмаркетингового
нагляду не
дають змоги
підрахувати
точну
кількість
випадків. З
цієї причини
частоту
виникнення
було розділено
на 3, а не на 5
категорій.

3 Після
довготривалого
застосування
реанімаційних
заходів.

Анафілактичні
реакції

Повідомлялося,
хоча і дуже
рідко, про
виникнення
тяжких
анафілактичних
реакцій у результаті
застосування
міорелаксантів,
включаючи рокуронію
бромід. Анафілактичні/
анафілактоїдні
реакції: бронхоспазм,
серцево-судинні
порушення (наприклад
артеріальна
гіпотензія,
тахікардія,
циркуляторний
колапс — шок),
зміни з боку
шкіри та
слизових
оболонок
(наприклад
ангіоневротичний
набряк, кропив’янка).
У деяких
випадках ці
реакції були
летальними.
Через
можливу
тяжкість цих реакцій
завжди
необхідно
враховувати
ймовірність
їх
виникнення і
вживати
відповідних
запобіжних
заходів.

Вивільнення
гістаміну та
гістамінні
реакції

Оскільки
застосування
міорелаксантів
може
зумовити
вивільнення
гістаміну як
локально в
місці
ін’єкції, так
і системно,
при введенні
цих лікарських
засобів
завжди
необхідно
враховувати
можливе виникнення
свербежу та
еритематозних
реакцій у
місці
ін’єкції
та/або
загальних
реакцій,
зумовлених
гістаміном
(анафілактоїдних
реакцій).

У ході
клінічних
досліджень
виявляли лише
незначне
підвищення
середнього
рівня гістаміну
в плазмі
після
швидкого
болюсного
введення
рокуронію
броміду в
дозі 0,3-0,9 мг/кг
маси тіла.

Подовження
нервово-м’язової
блокади

Найчастішою
побічною
реакцією
внаслідок
застосування
недеполяризувальних
міорелаксантів
як класу є
подовження періоду
їх
фармакологічної
дії, що
виходить за
межі
необхідного відрізку
часу. Ступінь
цієї реакції
може
варіювати від
скелетно-м’язової
слабкості до
глибокого і
тривалого
паралічу
скелетних
м’язів, що
призводить
до дихальної
недостатності
або апное.

Міопатія

Повідомлялося
про міопатію
після застосування
різних
міорелаксантів
у комбінації
з
кортикостероїдами
у відділенні
інтенсивної
терапії.

Реакції
у місці
ін’єкції

Під час
швидкої
послідовної
індукції анестезії
повідомлялося
про відчуття
болю при
ін’єкції,
особливо
коли хворий
ще знаходиться
при
свідомості і,
зокрема, коли
як лікарський
засіб
індукції
застосували
пропофол. У
клінічних
дослідженнях
біль при
ін’єкції
відзначався
у 16 %
пацієнтів,
яким
проводили
швидку
послідовну
індукцію
анестезії із
застосуванням
пропофолу, і
менш ніж у 0,5 %
пацієнтів,
яким
проводили
швидку
послідовну
індукцію
анестезії із
застосуванням
фентанілу та
тіопенталу.

Діти

В
рамках
метааналізу
11 клінічних
досліджень
щодо застосування
рокуронію
броміду (до 1 мг/кг)
за участю
педіатричних
пацієнтів (n = 704) як
побічна
реакція
спостерігалася
тахікардія з
частотою
виникнення 1,4 %.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції
після
реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при
застосуванні
цього лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам, а
також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з
фармаконагляду
за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua/.

Термін
придатності. 2 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
в
оригінальній
упаковці при
температурі
2–8 °C.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Особливі
умови
зберігання. Лікарський
засіб можна
зберігати не
в
холодильнику
при температурі
до 25 °С не
більше 12
тижнів. Після
зберігання лікарського
засобу поза
холодильником
його не можна
повертати у
холодильник
для
подальшого
зберігання.

Після
розведення лікарського
засобу
розчинами
для інфузій,
що зазначені
у розділі «Спосіб
застосування
та дози. Сумісність
при
змішуванні з
іншими лікарськими
засобами»,
хімічну та
фізичну стабільність
при
застосуванні
було
продемонстровано
протягом 72
годин при
температурі не
вище 25 °С.

З
мікробіологічної
точки зору
розведений лікарський
засіб
необхідно
використати
негайно.

Якщо
розчин не
використано
негайно,
відповідальним
за час та
умови його
зберігання є
лікар, який
вводить лікарський
засіб. Час
зберігання
не повинен
перевищувати
24 години при
температурі 2–8
°С за умови,
якщо
розведення лікарського
засобу
відбулося із суворим
дотриманням
правил
асептики.

Несумісність.

Рокуронію
бромід
фізично
несумісний
із розчинами
таких
лікарських
засобів:
амфотерицин,
амоксицилін,
азатіоприн,
цефазолін,
клоксацилін,
дексаметазон,
діазепам, еноксимон,
еритроміцин,
фамотидин,
фуросемід, гідрокортизону
натрію
сукцинат,
інсулін, інтраліпід,
метогекситал,
метилпреднізолон,
преднізолону
натрію
сукцинат,
тіопентал,
триметоприм
і ванкоміцин.

Рокуронію
бромід також
не можна
змішувати з
іншими
лікарськими
засобами, за
винятком 0,9 %
розчину
натрію
хлориду для
внутрішньовенних
інфузій, 5 %
розчину
глюкози для
внутрішньовенних
інфузій, 5 %
розчину
глюкози в 0,9 %
розчині
натрію
хлориду для
внутрішньовенних
інфузій, води
для ін’єкцій,
Рінгера
розчином
лактатним.

Якщо
рокуронію
бромід
вводиться по
тій же інфузійній
лінії, яка
використовується
також для
введення
інших
лікарських
засобів,
важливо, щоб
ця інфузійна
лінія
ретельно
промивалася
(наприклад, 0,9 %
розчином
натрію
хлориду) між
введенням
рокуронію
броміду і
лікарськими
засобами, для
яких була встановлена
несумісність
із рокуронію
бромідом або
для яких
сумісність
із рокуронію бромідом
не
встановлена.

Упаковка.

По 5 мл у
флаконі; по 5
флаконів у
контурній чарунковій
упаковці; по 1
контурній
чарунковій
упаковці у
пачці з
картону.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.
Товариство
з обмеженою
відповідальністю
фірма "Новофарм-Біосинтез".

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Україна, 11700, Житомирська
обл., м.
Новоград-Волинський,
вул.
Житомирська,
б. 38.