ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного застосування лікарського
засобу

ВІСТАМІД

(VISTAMID)

Склад:

діюча речовина: бікалутамід;

1 таблетка, вкрита плівковою
оболонкою, містить 50 мг бікалутаміду;

допоміжні речовини: лактоза,
моногідрат; повідон; кросповідон; натрію лаурилсульфат; магнію стеарат;

оболонка: лактоза, моногідрат;
гіпромелоза; титану діоксид (Е 171); макрогол (ПЕГ 4000).

Лікарська
форма. Таблетки, вкриті плівковою оболонкою.

Основні фізико-хімічні
властивості: білі круглі двоопуклі таблетки, вкриті плівковою оболонкою; з
одного боку таблеток гравіювання «ВСМ 50».

Фармакотерапевтична
група. Препарати гормональної терапії. Антагоністи гормонів
та їхні аналоги. Антиандрогенні засоби. Бікалутамід. Код АТХ L02B B03.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Бікалутамід є
нестероїдним антиандрогеном, що не має іншого впливу на ендокринну систему.
Лікарський засіб зв’язується з андрогенними рецепторами, не активуючи експресію
генів, таким чином пригнічуючи андрогенні стимули. У результаті пригнічення
спостерігається регресія пухлини передміхурової залози. При відміні
бікалутаміду у певної частини пацієнтів може виникнути синдром відміни. Бікалутамід
є рацемічною сумішшю з антиандрогенною активністю, представленою майже
винятково (R)-енантіомером.

Фармакокінетика

Абсорбція

Бікалутамід добре
всмоктується після перорального прийому. Немає доказів клінічно значущого впливу
прийому їжі на біодоступність лікарського засобу.

Розподіл

(S)-енантіомер дуже
швидко виводиться порівняно із (R)-енантіомером; період напіввиведення
останнього з плазми крові становить приблизно 1 тиждень. При щоденному
застосуванні бікалутаміду (R)-енантіомер через його тривалий період
напіввиведення кумулюється у плазмі крові в 10-кратній концентрації. Плато
концентрації (R)-енантіомера на рівні приблизно 9 мкг/мл спостерігається при
застосуванні денної дози 50 мг бікалутаміду. У стабільній фазі на частку
переважно активного (R)-енантіомера припадає 99 % загальної кількості
циркулюючих енантіомерів. Фармакокінетика (R)-енантіомера не залежить від віку
пацієнта, наявності у нього ураження нирок або легкого чи помірного ураження
печінки. Існують докази, що у пацієнтів із тяжкими ураженнями печінки
(R)-енантіомер повільніше елімінується з плазми крові. Бікалутамід має високий
ступінь зв’язування з білками крові (рацемат – 96 % (R)-енантіомер – > 99 %)
та інтенсивно метаболізується (шляхом оксидації та глюкуронізації), його
метаболіти однаковою мірою виділяються з сечею та жовчю.

Елімінація (виведення)

У ході клінічного
дослідження середня концентрація (R)-бікалутаміду у спермі чоловіків, які
отримували бікалутамід у дозі 150 мг, становила 4,9 мкг/мл. Кількість
бікалутаміду, яка потенційно потрапляє в організм жінки під час статевих
зносин, є низькою та може становити приблизно 0,3 мкг/мл. Цей рівень є нижчим
за той, що у лабораторних тварин призводить до зміни потомства.

Особливі
групи пацієнтів

Фармакокінетика
(R)-енантіомера не залежить від віку пацієнта, наявності у нього ураження нирок або
легкого та помірного ступеня тяжкості ураження печінки. Існують докази, що у
пацієнтів із тяжкими ураженнями печінки (R)-енантіомер повільніше виводиться з
плазми крові.

Клінічні
характеристики

Показання

Лікування
розповсюдженого раку простати у комбінації з терапією аналогами
рилізинг-фактора лютеїнізуючого гормону (РФЛГ) або хірургічною кастрацією.

Протипоказання

Бікалутамід
протипоказаний для застосування жінкам та дітям.

Бікалутамід не слід
призначати пацієнтам, у яких спостерігалися реакції гіперчутливості до діючої
речовини чи до будь-яких допоміжних речовин, що входять до складу лікарського
засобу.

Протипоказане
одночасне застосування бікалутаміду із терфенадином, астемізолом чи цизапридом.

Взаємодія з іншими
лікарськими засобами та інші види взаємодій

Не існує доказів
фармакодинамічної або фармакокінетичної взаємодії бікалутаміду та аналогів
рилізинг-фактора лютеїнізуючого гормону.

Дослідження іn vitro показали, що R-бікалутамід є
інгібітором CYP 3A4 та проявляє менший інгібіторний вплив на активність CYP
2С9, 2С19 та 2D6.

Хоча клінічні
дослідження, у ході яких застосовували антипірин як маркер активності цитохрому
Р450 (CYP), не свідчать про потенційну взаємодію із бікалутамідом, середня
концентрація мідазоламу (площа під фармакокінетичною кривою) збільшилась до
80 % після одночасного його застосування протягом 28 днів із
бікалутамідом. Для лікарських засобів з вузьким терапевтичним діапазоном таке
підвищення може мати велике значення. Тому одночасне застосування із
терфенадином, астемізолом та цизапридом є протипоказаним.
Також бікалутамід слід з обережністю застосовувати з такими сполуками, як
циклоспорини та блокатори кальцієвих каналів. Може виникнути необхідність у
зменшенні дози цих лікарських засобів, особливо якщо є ознаки посилення впливу
препарату або виникають побічні ефекти у результаті його застосування. При
застосуванні циклоспорину рекомендують ретельно контролювати його концентрацію
у плазмі крові та відстежувати клінічний стан пацієнта після початку або
припинення лікування бікалутамідом.

З обережністю слід
призначати бікалутамід при застосуванні лікарських засобів, які можуть
пригнічувати окислення препарату (таких як циметидин, кетоконазол). Теоретично
це може призвести до підвищення концентрації бікалутаміду у плазмі крові, що
може зумовити посилення побічних ефектів лікарського засобу.

Дослідження іn vitro
показали, що бікалутамід може витісняти кумариновий антикоагулянт варфарин із
ділянок його зв’язування з білками крові. Повідомляли про посилення ефектів варфарину та інших кумаринових
антикоагулянтів при їх одночасному прийомі з бікалутамідом. Тому під час застосування бікалутаміду у пацієнтів, які одночасно
отримують кумаринові антикоагулянти, рекомендують проводити ретельний
моніторинг ПЧ/МНВ, такожі потрібно розглянути питання про коригування дози антикоагулянтів.

У зв’язку з тим, що
антиандрогенна терапія може призводити до подовження інтервалу QT, слід з
обережністю призначати бікалутамід
одночасно з лікарськими засобами, які здатні спричиняти подовження інтервалу QT
або розвиток шлуночкової тахікардії типу «пірует» (torsade de pointes), тобто
такими, як антиаритмічні препарати класу IA (наприклад хінідин, дизопірамід)
або класу III (наприклад аміодарон, соталол, дофетилід, ібутилід), метадон,
моксифлоксацин, нейролептики тощо (див. розділ «Особливості застосування»).

Діти

Дослідження взаємодії проводили
тільки з участю дорослих пацієнтів.

Особливості
застосування

Лікування Вістамідом
слід розпочинати під безпосереднім наглядом лікаря. Бікалутамід активно
метаболізується у печінці. Деякі дані дають підставу вважати, що у пацієнтів із
тяжкими ураженнями печінки виведення лікарського засобу уповільнюється, а це
може призвести до кумуляції бікалутаміду. Тому бікалутамід слід застосовувати з
обережністю пацієнтам із помірними або тяжкими ураженнями печінки. Через
можливість змін функції печінки слід періодично проводити контроль печінкових
проб. Більшість змін спостерігаються протягом перших 6 місяців застосування
бікалутаміду. Зрідка при застосуванні бікалутаміду спостерігають зміни функції
печінки тяжкого ступеня, були отримані повідомлення про летальні випадки (див.
розділ «Побічні реакції»). Якщо спостерігаються тяжкі зміни функції
печінки, лікування бікалутамідом слід припинити. Для
пацієнтів, які мають об’єктивне прогресування захворювання разом з підвищеним
рівнем ПСА, слід розглянути можливість припинення терапії бікалутамідом.

У чоловіків, які
приймають агоністи рилізинг-фактора лютеїнізуючого гормону, спостерігається
зменшення толерантності до глюкози. Це може проявитися цукровим діабетом або
втратою глікемічного контролю у пацієнтів з уже виявленим діабетом. У зв’язку з
цим слід приділити увагу моніторингу рівня глюкози в крові пацієнтів, які
отримують бікалутамід у комбінації з агоністами рилізинг-фактора лютеїнізуючого
гормону.

Показано, що бікалутамід пригнічує активність цитохрому
Р450 (CYP 3A4), тому слід проявляти обережність у разі одночасного його
призначення з препаратами, що метаболізуються переважно CYP 3A4 (див.
розділи «Протипоказання» і «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).

Терапія антиандрогенами може призводити до
подовження інтервалу QT.

Для пацієнтів, які мають фактори ризику або випадки
подовження інтервалу QT в анамнезі, а також для пацієнтів, які одночасно
приймають лікарські засоби, що можуть подовжувати QT (див. розділ «Взаємодія з
іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»), лікарі повинні до початку
лікування бікалутамідом оцінити співвідношення
ризик/користь, враховуючи потенційний ризик виникнення шлуночкової тахікардії
типу «пірует» (torsade de pointes).

Антиандрогенна терапія може спричиняти зміни
у морфології сперматозоїдів. Хоча вплив бікалутаміду на морфологію
сперматозоїдів не оцінювали і про такі зміни у пацієнтів, які отримували
бікалутамід, не повідомляли, пацієнтам та/або їхнім партнерам під час лікування
і протягом 130 днів після терапії бікалутамідом слід використовувати ефективні
методи контрацепції.

Повідомляли про
посилення ефектів кумаринових антикоагулянтів у пацієнтів, які одночасно
приймали бікалутамід, що може призвести до збільшення протромбінового часу (ПЧ)
та міжнародного нормалізованого відношення (МНВ). Деякі випадки були пов’язані
з ризиком виникнення кровотечі. Рекомендується ретельно
контролювати рівні ПЧ/МНВ, і потрібно розглянути питання про коригування дози
антикоагулянтів.

Важлива інформація про допоміжні речовини

Пацієнтам з
рідкісними спадковими формами непереносимості галактози, вродженою лактазною
недостатністю або синдромом мальабсорбції глюкози-галактози не слід
застосовувати цей лікарський засіб.

Лікарський засіб
містить менше 1 ммоль (23 мг)/дозу натрію, тобто практично вільний від натрію.

Застосування у період
вагітності або годування груддю

Вагітність

Бікалутамід
протипоказаний для застосування жінкам. Його протипоказано призначати у період
вагітності.

Годування груддю

Бікалутамід протипоказаний під час грудного вигодовування.

Фертильність

У дослідженнях на тваринах спостерігалося оборотне порушення фертильності
самців. Слід припускати, що в чоловіків теж можливий період недостатності
репродуктивної функції або безпліддя.

Здатність впливати на
швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами

Бікалутамід не впливає
на здатність керувати автомобілем або працювати зі складними механізмами. Однак
слід мати на увазі, що часто може виникати сонливість, дуже часто –
запаморочення (див. розділ «Побічні реакції»). Пацієнти, які приймають цей
лікарський засіб, повинні дотримуватися обережності.

Спосіб застосування
та дози

Дорослі пацієнти
чоловічої статі, включаючи пацієнтів літнього віку: перорально по
1 таблетці 50 мг 1 раз на добу. Лікування бікалутамідом слід розпочинати
щонайменше за 3 дні до початку терапії аналогами рилізинг-фактора
лютеїнізуючого гормону або одночасно із хірургічною кастрацією.

Ниркова недостатність. Пацієнтам з нирковою недостатністю корекція дози не
потрібна. Печінкова недостатність. Пацієнтам
із легкою печінковою недостатністю корекція дози не потрібна. У пацієнтів із
помірною або тяжкою печінковою недостатністю можливе підвищене накопичення лікарського
засобу.

Діти. Бікалутамід протипоказаний для застосування дітям.

Передозування

Симптоми. Немає
даних щодо передозування людини.

Лікування. Специфічного
антидоту не існує; лікування симптоматичне. Діаліз може бути неефективним,
оскільки бікалутамід значною мірою зв’язується з білками крові та не
виявляється у незміненому вигляді у сечі. При передозуванні показана загальна
підтримувальна терапія, включаючи моніторинг життєво важливих показників.

Побічні реакції

Побічні реакції
зазначено за частотою: дуже часті (≥ 1/10), часті (≥ 1/100,
< 1/10), нечасті (≥ 1/1000, ≤ 1/100), рідко
(≥ 1/10000, ≤ 1/1000), дуже рідко (≤ 1/10000),
частота невідома (на основі доступних даних неможливо встановити частоту
виникнення).

Система органів

Частота

Побічна реакція

З боку крові та
лімфатичної системи

Дуже часті

Анемія

З боку імунної
системи

Нечасті

Гіперчутливість, ангіоневротичний набряк, кропив’янка

З боку обміну
речовин, метаболізму

Часті

Зменшення апетиту

З боку психіки

Часті

Зниження лібідо, депресія

З боку нервової
системи

Дуже часті

Запаморочення

Часті

Сонливість

З боку серця

Часті

Інфаркт міокарда (є повідомлення про летальні випадки)4,
серцева недостатність4

Частота невідома

Подовження
інтервалу QT (див. розділи «Особливості застосування» та «Взаємодія з іншими
лікарськими засобами та інші види взаємодій»)

Судинні порушення

Дуже часті

Припливи

З боку
респіраторної системи, органів грудної клітки та середостіння

Нечасті

Інтерстиціальна легенева хвороба5. Є повідомлення про
летальні випадки.

З боку травної
системи

Дуже часті

Біль у животі, запор, нудота

Часті

Диспепсія, метеоризм

З боку печінки і
жовчовивідних шляхів

Часті

Гепатотоксичність, жовтяниця, підвищення активності трансаміназ1

Рідко

Печінкова недостатність2. Є повідомлення про летальні випадки.

З боку шкіри та
підшкірної клітковини

Часті

Алопеція, гірсутизм / відновлення росту волосся, сухість шкіри, свербіж,
висип

Нечасті

Фотосенсибілізація

З боку нирок та
сечовидільної системи

Дуже часті

Гематурія

З боку
репродуктивної системи та молочних залоз

Дуже часті

Гінекомастія та болючість молочних залоз3

Часті

Еректильна дисфункція

Загальні порушення
та стан місця введення

Дуже часті

Астенія

Часті

Біль у грудях, набряк

Лабораторні
показники

Часті

Збільшення маси тіла

1 Зміни з боку печінки рідко є тяжкими та часто
минають або слабшають при продовженні лікування чи після його припинення.

2 Включено до переліку побічних реакцій на
лікарський засіб після розгляду післяреєстраційних даних. Частота була
визначена за частотою повідомлень про побічні явища печінкової недостатності у
хворих, які отримують лікування у відкритих дослідженнях Early Prostate Cancer
programme (EPC) у групах бікалутамідом 150 мг.

3 Може зменшитися при супутній кастрації.

4 Спостерігалося під час фармакоепідеміологічного
дослідження застосування агоністів рилізинг-фактора лютеїнізуючого гормону та
антиандрогенів для лікування раку передміхурової залози. Ризик збільшувався,
якщо бікалутамід, 50 мг, застосовували у комбінації з агоністами
рилізинг-фактора лютеїнізуючого гормону, проте збільшення ризику не було
відзначено при застосуванні бікалутаміду, 150 мг, як монотерапії для лікування
раку передміхурової залози.

5 Включена у перелік побічних реакцій після отримання
постмаркетингових даних. Частота була визначена за частотою повідомлень
про випадки інтерстиціальної пневмонії у період рандомізованого лікування дозою
150 мг у дослідженнях ЕРС.

Збільшення
ПЧ/МНВ. У звітах протягом післяреєстраційного спостереження повідомляли про
взаємодію кумаринових антикоагулянтів із бікалутамідом.

Повідомлення про підозрювані побічні реакції

Повідомлення про побічні реакції після реєстрації
лікарського засобу має важливе значення. Це дає змогу проводити моніторинг
співвідношення користь/ризик при застосуванні цього лікарського засобу.
Медичним та фармацевтичним працівникам, а також пацієнтам або їхнім законним
представникам слід повідомляти про усі випадки підозрюваних побічних реакцій та
відсутності ефективності лікарського засобу через Автоматизовану інформаційну
систему з фармаконагляду за посиланням: https://aisf.dec.gov.ua

Термін придатності. 5 років.

Умови зберігання

Не потребує особливих
умов зберігання. Зберігати у недоступному для дітей місці.

Упаковка. По 10
таблеток у блістері; по 3 блістери в картонній коробці.

Категорія відпуску. За рецептом.

Виробник.

Сінтон Хіспанія, С.
Л.

Місцезнаходження
виробника та адреса місця провадження його діяльності

Вул. К/Кастелло, no1, Сант Боі де Ллобрегат,
Барселона, 08830, Іспанія