ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

ЮФОЛ

(YUFOL)

Склад:

діюча
речовина: морфіну
сульфат;

1 мл
розчину
містить
морфіну
сульфату 10
мг;

допоміжні
речовини: натрiю
хлорид,
натрію метабісульфіт
(Е 223), вода для iн’єкцiй.

* Значення рН
коригують
додаванням
розчинів 10 % натрію
гідроксиду
або 10 %
сірчаної кислоти.

Лікарська
форма.
Розчин для
ін’єкцій.

Основні
фізико-хімічні
властивості:
прозорий,
безбарвний
або майже
безбарвний
розчин, що не
містить
видимих
часток.

Фармакотерапевтична група.
Природні
алкалоїди
опію.

Код АТХ N02A A01.

Фармакологічні
властивості

Фармакодинаміка

Морфін
— це
наркотичний
анальгетик,
отриманий з
опію, що діє
переважно на
центральну
нервову систему
(ЦНС) і гладкі
м’язи.

Потужна
анальгетична
дія морфіну
пов’язана з
конкурентною
агоністичною
дією на
мю-рецептори,
що, як
вважається,
опосередковує
багато інших
його ефектів,
таких як
пригнічення
дихання,
ейфорія,
пригнічення
моторики
кишечнику і
фізична
залежність. Морфін,
активуючи мю-1-рецептори,
спричиняє анальгезію,
ейфорію та
залежність.
Вплив на мю-2-рецептори
спричиняє пригнічення
дихання та
моторики
кишечнику.

Морфін
діє як
конкурентний
агоніст каппа-рецепторів,
збудження
яких
зумовлює
спінальну анальгезію,
міоз і седацію.
Морфін не має
високої
спорідненості
до двох інших
основних опіоїдних
рецепторів:
дельта- та
сигма-рецепторів.

Морфін
пригнічує кашльовий рефлекс прямою
дією на кашльовий
центр
довгастого
мозку. Морфін може
також стимулювати
хеморецептори
тригерної зони
верхньої
частини
довгастого
мозку та
індукувати нудоту
та блювання.
Морфін
призводить
до
вивільнення гістаміну.

Фармакокінетика

Абсорбція

Після
перорального
застосування
швидкість
абсорбції
може
різнитися, а
після підшкірного
або внутрішньом’язового
введення морфін
швидко
всмоктується
у кров.

Концентрація
у крові

Після
перорального
застосування
10 мг морфіну
сульфату
максимальна
концентрація
вільного
морфіну у
сироватці
крові (близько
10 нг / мл)
досягається
через 15–60
хвилин; після
внутрішньом’язового
введення 10 мг
морфіну
сульфату
максимальна
концентрація
морфіну у
сироватці
крові (70–80 нг
/ мл)
досягається
через 10–20
хвилин; після
внутрішньовенного
введення 10 мг
морфіну
сульфату
максимальна
концентрація
морфіну у сироватці
крові
(близько 60 нг
/ мл)
досягається
через 15
хвилин,
знижуючись до

30 нг / мл
через 30
хвилин і до 10 нг / мл
через 3
години; після
підшкірного
введення
забезпечується
та сама
концентрація,
що і після внутрішньом’язового
введення
через

15 хвилин,
проте
концентрація
залишається
дещо вищою
протягом
наступних 3
годин; сироваткова
концентрація
морфіну,
виміряна незабаром
після
введення,
значною
мірою корелює
з віком
пацієнтів і
зростає в
осіб літнього
віку.

Період напіввиведення

Період
напіввиведення
із сироватки
крові в
період від 10
хвилин до 6 годин
після
внутрішньовенного
введення
становить
від 2
до 3 годин;
період напіввиведення
із сироватки
крові в
період від 6
годин і більше
становить
від 10 до 44 годин.

Розподіл

Морфін
широко
розподіляється
по всьому організму,
переважно в
нирках,
печінці, легенях
та селезінці,
в менших
концентраціях
— у головному
мозку та
м’язах;
проникає
через
плаценту, у слідових
кількостях
виділяється
з потом і
проникає у
грудне
молоко; приблизно
35 %
зв’язується
з білками
плазми крові —
альбуміном
та імуноглобулінами
в
концентраціях,
що
знаходяться
у межах терапевтичного
діапазону.

Біотрансформація

Морфін
переважно кон’югується
з глюкуроновою
кислотою,
утворюючи
морфін-3-глюкуронід
та морфін-6-глюкуронід.
Також
відбувається
процес
сульфатної
кон’югації.

N-деметилювання,
О-метилювання
та утворення
N-оксид-глюкуроніду
відбувається
у слизовій
оболонці
кишечнику та
печінці; N-деметилювання
більшою
мірою
відбувається
після перорального
застосування,
ніж
парентерального
введення;
шлях О-метилювання
для
утворення
кодеїну
порушується,
а метаболіти
кодеїну та норкодеїну
в сечі можуть
утворюватися
з домішок кодеїну
в
досліджуваному
зразку
морфіну.

Виведення

Після
перорального
застосування
приблизно 60 %
препарату
виводиться
із сечею
протягом 24
годин, з них
близько 3 %
виводиться у
вигляді
вільного
морфіну
протягом

48
годин; після
парентерального
введення приблизно
90 % виводиться
протягом 24
годин, з них близько
10 % у вигляді
вільного
морфіну, 65–70 % у
вигляді кон’югованого
морфіну, 1 % — норморфіну
та 3 % — норморфіну
глюкуроніду;
після
застосування
великих доз
особами із
залежністю
приблизно 0,1 %
дози
виводиться у
вигляді норкодеїну.
Виведення
морфіну із
сечею певною
мірою
залежить від рН: коли
кислотність
сечі зростає,
виділяється
більше
вільного
морфіну, а
коли зростає лужність
сечі,
виділяється
більше глюкуронідного
кон’югату;
до 10 % дози може
виводитися з жовчю.

Доклінічні дані з
безпеки

Повідомлялося
про зниження
фертильності
та
хромосомне
пошкодження
гамет у самців
щурів.

Клінічні
характеристики

Показання

Симптоматичне
полегшення
сильного
болю, полегшення
задишки при лівошлуночковій серцевій недостатності
та набряку
легень, у
передопераційний
період.

Протипоказання

·
Підвищена
чутливість
до діючої
речовини або
до будь-якої
з допоміжних
речовин.

·
Гостре
пригнічення
дихання.

·
Напад астми або
хронічне
обструктивне
захворювання
дихальних
шляхів.

·
Алкогольна
інтоксикація.

·
Жовчна коліка.

·
Черепно-мозкові
травми,
коматозний
стан або
підвищений
внутрішньочерепний
тиск.
Седативний
ефект і зміни
розміру зіниці
можуть
заважати
точному
моніторингу стану
пацієнта.

·
Серцева
недостатність
внаслідок
захворювання
легень.

·
Лікування
інгібіторами
моноаміноксидази
(включно з моклобемідом)
або

двотижневий
період після припинення
їх
застосування.

·
Ризик
паралітичної
кишкової
непрохідності.

·
Феохромоцитома
(через ризик пресорної
реакції при
вивільненні гістаміну).

·
Гострі діарейні
стани, пов’язані з антибіотико-асоційованим
псевдомембранозним
колітом або
діареєю,
спричиненою
отруєнням (до
виведення
токсичної
речовини).

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій

Алкоголь

Посилення
седативної
та гіпертензивної
дії.

Антиаритмічні
засоби

Можливе
уповільнення
поглинання мексилетину.

Антибактеріальні
засоби

Встановлено,
що опіоїдний
анальгетик папаверетум
знижує
концентрацію
ципрофлоксацину
у плазмі
крові.
Виробник ципрофлоксацину
радить
уникати премедикації
опіоїдними
анальгетиками.

Антидепресанти,
анксіолітики,
снодійні
засоби

Повідомлялося
про сильне
збудження
або гальмування
ЦНС
(гіпертензія
або гіпотензія)
при
супутньому
застосуванні
петидину
та
інгібіторів моноаміноксидази
(ІМАО), таких
як селегілін,
моклобемід
та лінезолід.
Оскільки при
застосуванні
інших опіоїдних
анальгетиків
може
виникнути
подібна взаємодія,
морфін слід
призначати з
обережністю
та
розглянути
можливість
зниження дози
пацієнтам,
які
отримують
ІМАО.

Седативний
ефект
морфіну (опіоїдних
анальгетиків)
посилюється
при
застосуванні
з
депресантами
ЦНС, включно
зі снодійними
засобами, анксіолітиками,
трициклічними
антидепресантами
і седативними
антигістамінними
засобами.

Морфін
слід
застосовувати
з
обережністю пацієнтам,
які
одночасно
отримують
інші депресанти
ЦНС, включно
з
седативними
або снодійними
засобами,
загальними анестетиками,
фенотіазинами,
іншими
транквілізаторами,
міорелаксантами,
антигіпертензивними
засобами, габапентином
чи прегабаліном
та алкоголем.
Ефекти, що
призводять
до пригнічення
дихання, гіпотензії,
глибокої седації
або коми,
можуть
виникнути,
якщо ці
препарати
приймати
одночасно зі
звичайними
дозами
морфіну.

Антипсихотичні
засоби

Можливе
посилення
седативної і
гіпотензивної
дії.

Антидіарейні і антиперистальтичні
засоби (такі
як лоперамід
і каолін)

Супутнє
застосування
збільшує
ризик тяжкого
запору.

Антимускаринові
засоби

Такі
засоби як
атропін
нейтралізують
морфін-індуковане
пригнічення
дихання і
можуть
частково усувати
спазм
жовчовивідних
шляхів, але
посилюють
вплив на
шлунково-кишковий
тракт і сечовивідні
шляхи. Як
наслідок, під
час інтенсивної
терапії антимускариновими
анальгетиками
можуть
виникнути
тяжкий запор
і затримка
сечі.

Метоклопрамід і домперидон

Можливий
антагонізм
шлунково-кишкових
ефектів метоклопраміду
і домперидону.

Пероральна антитромбоцитарна
терапія
інгібіторами
P2Y12

У
пацієнтів з
гострим
коронарним
синдромом,
які
отримували
морфін,
спостерігалися
затримка та
зменшення
впливу
пероральної антитромбоцитарної
терапії інгібіторами P2Y12. Ця
взаємодія
може бути
пов’язана зі
зниженою
моторикою
шлунково-кишкового
тракту і
виникає при
застосуванні
інших опіоїдів.
Клінічна
значущість
цієї
взаємодії
невідома, але
наявні дані
вказують на
можливість
зниження
ефективності
інгібіторів P2Y12 у
пацієнтів,
які
одночасно
отримують
морфін та
інгібітор P2Y12
(див.
розділ  «Особливості
застосування»). Для
пацієнтів з
гострим
коронарним
синдромом,
яким
неможливо
відмінити
морфін і для
яких швидке інгібування
P2Y12 вважається
критичним,
може бути
доцільним
застосування
парентерального
інгібітора
P2Y12.

Депресанти
центральної
нервової
системи

Одночасне
застосування
лікарського
засобу Юфол,
10 мг / мл, і
седативних
препаратів,
таких як бензодіазепіни
або подібні
за дією, може
призвести до седації,
пригнічення
дихання, коми
і летального
наслідку.
Потрібно
застосовувати
найменшу ефективну
дозу, а
тривалість
лікування повинна
бути якомога
коротшою
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Особливості
застосування

Оскільки
повторне
застосування
може викликати
толерантність
та
залежність,
морфін слід
призначати з
обережністю.
Може бути
доцільним
зниження
дози
пацієнтам
літнього
віку та за
наявності
таких станів:

–
гіпотензія;

–
гіпотиреоз;

–
зменшений
дихальний
резерв;

–
гіпертрофія
передміхурової
залози;

–
порушення
функції
печінки або
нирок (слід уникати
застосування
або зменшити
дозу);

–
судомні
захворювання;

–
астма
(уникати
застосування
під час нападу);

–
недостатність
кори
надниркових
залоз;

–
стриктура
уретри;

–
запальні
або
обструктивні
захворювання
кишечнику.

Пацієнтам з розладами біліарної
системи
слід уникати
застосування
опіоїдів,
таких як
морфін, або
призначати
їх разом зі спазмолітиками.

Розлади
з боку гепатобіліарної
системи

Морфін може
спричинити
дисфункцію і
спазм
сфінктера Одді,
таким чином
підвищуючи
внутрішньочеревний
тиск і
збільшуючи
ризик
виникнення
симптомів з
боку
жовчовивідних
шляхів і панкреатиту.
Тому у
пацієнтів із
захворюваннями
жовчних
шляхів
морфін може
спричинити
посилення
болю
(застосування
при жовчній коліці
протипоказане,
див. розділ
«Протипоказання»).

У пацієнтів,
які
отримували
морфін після холецистектомії,
спостерігалося
посилення біліарного
болю.

Паліативна
допомога: для
полегшення
болю при
невиліковній
хворобі ці
стани не обов’язково
мають бути
стримувальним
фактором.

Ризик,
пов’язаний з
одночасним
застосуванням
седативних
засобів,
таких як бензодіазепіни
або подібні
за дією
лікарські
засоби

Одночасне
застосування
лікарського
засобу Юфол, 10
мг / мл, розчин
для ін’єкцій,
та
седативних
препаратів,
таких як бензодіазепіни
або подібні
за дією, може
призвести до седації,
пригнічення
дихання, коми
та
летального наслідку.
Зважаючи
на ці ризики,
призначати опіоїди
одночасно з
цими
седативними
лікарськими
засобами
слід тільки
пацієнтам,
для яких альтернативне
лікування неможливе. Якщо
все-таки
прийнято
рішення
призначити Юфол, 10 мг /
мл, розчин
для ін’єкцій,
одночасно із
седативними
лікарськими
засобами, потрібно
застосовувати
найменшу
ефективну
дозу, а
тривалість
лікування
повинна бути
якомога
коротшою.

Необхідно
уважно
стежити за
станом пацієнтів
на предмет
появи ознак і
симптомів пригнічення
дихання і седації.
Тому
настійно
рекомендується
інформувати
пацієнтів, а
також осіб,
які
здійснюють догляд
за ними, щоб
вони знали
про
можливість
появи цих
симптомів
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Гострий
грудний
синдром (ГГС)
у пацієнтів із
серповидноклітинною
анемією (СКА)

Через
можливий
зв’язок між
ГГС та
застосуванням
морфіну у
пацієнтів із
СКА, які отримували
морфін під
час вазооклюзійного
кризу,
необхідний
ретельний
моніторинг стосовно
появи
симптомів
ГГС.

Недостатність
надниркових
залоз

Опіоїдні
анальгетики
можуть
спричинити
оборотну наднирковозалозну
недостатність,
що вимагає
моніторингу
та замісної
терапії глюкокортикоїдами.
Наднирковозалозна
недостатність
може
супроводжуватися
такими
симптомами
як нудота,
блювання,
втрата
апетиту,
втома,
слабкість,
запаморочення
або низький
артеріальний
тиск.

Зниження
рівня
статевих
гормонів і
підвищення
рівня
пролактину

Тривале
застосування
опіоїдних
анальгетиків
може
призвести до
зниження рівня
статевих
гормонів та
підвищення
рівня
пролактину.
Симптоми
включають
зниження
лібідо,
імпотенцію
або аменорею.

Випадки гіперальгезії,
коли
підвищення
доз морфіну
не призводить
до анальгезуючого
ефекту,
можуть
спостерігатися,
зокрема, при
застосуванні
високих доз.
У такому разі
необхідно
або зменшити
дозу
препарату,
або замінити
його на інший
опіоїдний
лікарський
засіб.

Морфін, як і
інші
сильнодіючі
агоністи опіоїдних
рецепторів, має
потенціал
для
зловживання, тому його з
особливою
обережністю
слід застосовувати
пацієнтам з
алкогольною
або наркотичною
залежністю в
анамнезі.

Розлади,
пов’язані із
вживанням опіоїдів
(зловживання
та
залежність)

Повторне
застосування
опіоїдних
анальгетиків,
таких як Юфол,
10 мг / мл, розчин
для ін’єкцій,
може бути повʼязане
з розвитком
толерантності
і фізичної
та/або
психологічної
залежності.

Повторне
застосування
лікарського
засобу Юфол, 10
мг / мл, розчин
для ін’єкцій, може
призвести до
розладів,
пов’язаних
із вживанням опіоїдів
(РВО). Вища
доза та довша
тривалість
лікування опіоїдами
може
збільшити
ризик
розвитку РВО.
Зловживання
або навмисне
неправильне
застосування
лікарського
засобу Юфол, 10
мг / мл,
розчин для
ін’єкцій, може
призвести до
передозування
та/або до летального
наслідку.
Ризик
розвитку РВО підвищений
у пацієнтів з
наявністю в
особистому
або
сімейному
анамнезі
(батьків або
братів і
сестер),
розладів,
пов’язаних
із вживанням
психоактивних
речовин
(включно з
розладами,
пов’язаними
із вживанням
алкоголю), у тих,
хто зараз
вживає
тютюнові
вироби, або у
пацієнтів з
наявними
іншими
психічними розладами
(наприклад,
важка
депресія,
тривожність
та розлади
особистості).

Перед
початком та
під час
лікування
лікарським
засобом Юфол, 10
мг / мл, розчин
для ін’єкцій, слід
обговорити з
пацієнтом
мету лікування
та схему
припинення
лікування

(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).
Перед
початком і
під час
лікування
пацієнта
також слід
поінформувати
про ризики та
ознаки РВО.
Пацієнтам
слід
порекомендувати
звернутися
до лікаря у
разі появи
таких ознак.

Пацієнти
повинні
перебувати
під наглядом
для
виявлення
ознак
наркозалежної
поведінки
(наприклад,
занадто
ранні запити
на отримання
додаткової
дози). Це
включає перевірку
супутнього
прийому опіоїдів
та
психоактивних
лікарських
засобів (наприклад,
бензодіазепінів).
Пацієнтам з
ознаками та
симптомами
РВО слід
розглянути
можливість
консультації
з наркологом.

Рифампіцин
може
знижувати
концентрації
морфіну у плазмі
крові. Анальгетичну
дію морфіну
слід
контролювати,
а дозу морфіну
регулювати
під час і
після
лікування рифампіцином.

Юфол, 10
мг / мл, розчин для ін’єкцій, містить
натрій

Юфол, 10
мг / мл, розчин
для ін’єкцій,
містить 3,26 мг /
мл натрію і
натрію метабісульфіт
(Е 223). Цей
лікарський
засіб
містить
менше 1 ммоль (23
мг) / дозу
натрію, тобто
практично
вільний від натрію.

Пероральна антитромбоцитарна
терапія
інгібіторами
P2Y12

Протягом
першої доби
супутнього
лікування
інгібіторами
P2Y12 та морфіном
спостерігалася
знижена
ефективність
лікування
інгібіторами
P2Y12 (див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Розлади
дихання під
час сну

Опіоїди можуть
спричиняти
розлади
дихання під
час сну,
зокрема
центральне
апное сну
(ЦАС) та гіпоксемію
під час сну.
Застосування
опіоїдів
підвищує
ризик
виникнення
ЦАС та є дозозалежним.
Для
пацієнтів із
ЦАС слід
розглянути
можливість
зменшення
загальної
дози опіоїдів.

Тяжкі
шкірні
побічні
реакції
(ТШПР)

Повідомлялося
про гострий генералізований
екзантематозний
пустульоз
(ГГЕП), який
може
становити
загрозу для
життя або
призвести до
летального
наслідку, у зв’язку
з
застосуванням
морфіну.
Більшість
цих реакцій
виникали
протягом
перших 10 днів
лікування.
Пацієнтів
слід
проінформувати
про ознаки та
симптоми
ГГЕП та
порадити їм
звернутися
за медичною
допомогою у разі
виникнення
таких
симптомів.

Якщо
з’являються
ознаки та
симптоми, що
вказують на
ці шкірні
реакції,
морфін слід
відмінити та
розглянути
можливість
альтернативного
лікування.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю

Вагітність

Морфіну
сульфат слід
призначати
тільки у тому
випадку, якщо
користь
перевищує
ризик. Як і у
випадку з
іншими
лікарськими
засобами, не
рекомендується
застосовувати
морфін у
період
вагітності.

Морфін
проникає крізь
плацентарний
бар’єр.
Застосування
під час
пологів може
спричинити
пригнічення
дихання у
новонародженої
дитини і гастростаз
під час
пологів, що
підвищує
ризик
інгаляційної
пневмонії.
Тому не
рекомендується
застосовувати
морфін під
час пологів.

У
дітей,
народжених
від матерів з
опіоїдною
залежністю,
можуть
проявлятися
симптоми відміни,
такі як
підвищена
збудливість
ЦНС,
шлунково-кишкова
дисфункція,
респіраторний
дистрес
і нечіткі
вегетативні
симптоми,
включно з позіханням,
чханням,
плямистим
ураженням шкіри
і гарячкою.

Новонароджених,
матері яких
отримували опіоїдні
анальгетики
у період
вагітності,
слід контролювати
на предмет
ознак
синдрому
відміни
(абстиненції)
новонароджених.
Лікування
може
включати
застосування
опіоїдних
лікарських
засобів та
допоміжні
заходи.

Годування
груддю

Хоча
морфін може
пригнічувати
лактацію, кількість
препарату, що
може
потрапити в
організм
новонародженого
через грудне
молоко,
ймовірно,
недостатня,
щоб
спричиняти серйозні
проблеми
залежності
або побічні ефекти.

Фертильність

Дослідження
на тваринах
показали, що
морфін може
знижувати
фертильність (див. розділ
«Доклінічні дані з
безпеки»).

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Морфін
спричиняє
сонливість,
тому пацієнтам
рекомендується
утримуватися
від керування
автотранспортом
або роботи з
іншими механізмами
протягом
застосування
лікарського
засобу.

Препарат
може
погіршити
когнітивні
функції і
вплинути на
здатність
пацієнта
безпечно
керувати
автотранспортом.
При призначенні
препарату
слід
попередити
пацієнтів
про те, що:

–
препарат,
найімовірніше,
вплине на
здатність
керувати
автотранспортом;

–
не
слід сідати
за кермо до
повного
припинення
дії
препарату;

–
керування
автотранспортом
під впливом препарату
є
правопорушенням;

–
тим
не менш, ви не
вчините
правопорушення
(так званий
«законодавчий
захист»),
якщо:

препарат
було
призначено
для
лікування медичних
або
стоматологічних
проблем та

ви
приймали
його
відповідно
до вказівок
лікаря та
згідно з
інструкцією
для медичного
застосування,
і це не
вплинуло на
вашу здатність
безпечно
керувати
автотранспортом.

Спосіб
застосування
та дози

Дозування

Дорослі

Підбір дози
здійснюється
індивідуально
для кожного
пацієнта
залежно від
ступеня тяжкості
болю, реакції
пацієнта на
знеболення
та розвитку
толерантності.

Разова доза
для підшкірного або внутрішньом’язового
введення
становить 10
мг морфіну
кожні 4
години (за
необхідності), проте
може
коливатися
від 5 мг до 20 мг.

Разова доза
для внутрішньовенного
введення
становить 2,5–15
мг не
частіше, ніж
кожні

4 години (за
необхідності),
однак дозу та
інтервал між
введенням слід
титрувати залежно
від реакції
пацієнта,
корегуючи їх
до
досягнення
знеболення.

Пацієнти
літнього
віку

Необхідно
дотримуватися
обережності
при призначенні
морфіну пацієнтам
літнього
віку
через пригнічувальний
вплив на
функцію
дихання.
Рекомендується
зниження
дози.

Діти

Діти віком 1–5
років

При
гострому / післяопераційному
болю

Шляхом внутрішньом’язової
або
підшкірної
ін’єкції: 2,5–5
мг. За
необхідності
застосування
можна
повторювати
кожні 4
години.

Шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції
протягом
щонайменше 5
хвилин: 100–200 мкг
/ кг,
повторювати
кожні 4
години за
необхідності
(див. таблицю 1).

Шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції та інфузії:
спочатку
шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції
протягом
щонайменше 5
хвилин у дозі
100–200 мкг / кг
(див. таблицю 1),
потім шляхом
безперервної
внутрішньовенної
інфузії
у дозі 20 мкг
/ кг / год,
корегуючи її
відповідно
до реакції
організму.

При
хронічному
болю

Шляхом внутрішньом’язової
або
підшкірної
ін’єкції:
спочатку в
дозі 150–200 мкг
/ кг кожні 4
години,
корегуючи
дозу
відповідно
до реакції
організму
(див. таблицю 2).

Діти
віком 6–12
років

При
гострому / післяопераційному
болю

Шляхом внутрішньом’язової
або
підшкірної
ін’єкції: 5–10
мг, за
необхідності
застосування
можна
повторювати
кожні 4 години.

Шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції
протягом
щонайменше 5
хвилин: 100–200 мкг
/ кг, за
необхідності
застосування
можна
повторювати
кожні 4 години
(див. таблицю 1).

Шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції та інфузії:
спочатку
шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції
(протягом
щонайменше 5
хвилин) у
дозі 100–200 мкг
/ кг (див.
таблицю 1),
потім шляхом
безперервної
внутрішньовенної
інфузії
у дозі 20 мкг
/ кг / год,
корегуючи її
відповідно
до реакції
організму.

При
хронічному
болю

Шляхом внутрішньом’язової
або
підшкірної
ін’єкції:
спочатку в
дозі 200 мкг
/ кг кожні

4 години,
корегуючи
дозу
відповідно
до реакції організму
(див. таблицю
2).

Діти
віком 13–17
років

При
гострому / післяопераційному
болю

Шляхом внутрішньом’язової
або
підшкірної
ін’єкції: 10 мг,
повторювати кожні
4 години (за
необхідності).

Шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції
протягом
щонайменше 5
хвилин: 2,5–10 мг.

Шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції та інфузії:
спочатку
шляхом
внутрішньовенної
ін’єкції
(протягом
щонайменше 5
хвилин) у
дозі 2,5–10 мг,
потім шляхом
безперервної
внутрішньовенної
інфузії
у дозі 20 мкг
/ кг / год,
корегуючи її
відповідно
до реакції
організму.

При
хронічному
болю

Шляхом внутрішньом’язової
або
підшкірної
ін’єкції:
спочатку в
дозі 5–20 мг
кожні

4 години,
корегуючи
дозу
відповідно
до реакції
організму.

Порушення
функції
печінки

При
порушенні
функції
печінки
морфін може
спровокувати
кому, тому
слід уникати
застосування
або зменшити
дозу
лікарського засобу.

Порушення
функції
нирок

При
помірному
або тяжкому
порушенні
функції
нирок може
знадобитися
зниження
підтримувальної
дози.

Дітям
застосовувати
75 % дози, якщо
кліренс креатиніну
становить 10–50
мл / хв / 1,73 м2, і 50 %
дози, якщо
кліренс
креатиніну —
< 10 мл / хв / 1,73 м2.

Оскільки
доза, яку
застосовують
дітям віком
до 12 років,
часто
залежить від
їхньої маси
тіла, можна
перевірити
розраховану
дозу в
таблицях,
наведених
нижче. Для
цих таблиць
використовували
дані на
основі
середніх
значень маси
тіла залежно
від віку.

Таблиця 1

Доза

(мкг / кг)

Вік

(приблизно)

Маса тіла пацієнта
(кг)

Доза

(мг)

Об’єм
дози

(мл)

100–200

1 рік

10

1–2

0,1–0,2

3 роки

15

1,5–3

0,15–0,3

5 років

18

1,8–3,6

0,18–0,36

7 років

23

2,3–4,6

0,23–0,46

10 років

30

3–6

0,3–0,6

12 років

39

3,9–7,8

0,39–0,78

Таблиця 2

Доза

(мкг / кг)

Вік

(приблизно)

Маса тіла

пацієнта (кг)

Доза

(мг)

Об’єм дози

(мл)

150–200

1 рік

10

1,5–2

0,15–0,2

3 роки

15

2,25–3

0,23–0,3

5 років

18

2,7–3,6

0,27–0,36

Щоб
уникнути
помилок, дози
та об’єми для
дітей мають
бути
ретельно
розраховані,
виміряні та
перевірені
компетентними
медичними
працівниками.
Слід
дотримуватися
особливої
обережності
при
вимірюванні
дуже малих
об’ємів.

Після
розрахунку
необхідно
користуватися
інформацією
в цих
таблицях, щоб
перевіряти,
чи
відповідають
доза та об’єм
конкретним
значенням
віку та маси
тіла дитини.

Спосіб
застосування

Морфін слід
вводити
шляхом внутрішньом’язової,
підшкірної
або
внутрішньовенної
ін’єкції.

Підшкірний
шлях
введення не
слід застосовувати
для
пацієнтів з
набряками.

Оскільки
продукт
містить
консервант,
не можна
використовувати
епідуральний
або інтратекальний
шляхи
введення.

Цілі
лікування та
його
припинення

Перед
початком
лікування Юфол, 10 мг /
мл, розчин
для ін’єкцій,
слід
узгодити з
пацієнтом
стратегію
лікування,
включаючи
тривалість
та мету
лікування, а
також план
завершення
лікування
відповідно
до протоколу
лікування
болю. Під час
терапії лікарю
слід
підтримувати
частий
контакт з пацієнтом,
щоб оцінити
необхідність
продовження
лікування,
розглянути
питання про припинення
лікування та,
за
необхідності,
скорегувати
дози. Коли
пацієнт
більше не потребує
терапії Юфолом,
10 мг / мл,
розчином для
ін’єкцій,
може бути
доцільно
поступово
зменшувати
дозу для
запобігання
виникненню
симптомів відміни.
За
відсутності
належного
контролю болю
слід
розглянути
можливість
виникнення гіперальгезії,
толерантності
та
прогресування
основного
захворювання
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Тривалість
лікування

Юфол, 10
мг / мл, розчин
для ін’єкцій,
не слід
застосовувати
довше, ніж це
необхідно.

Діти

Не
рекомендується
застосовувати
лікарський
засіб дітям
віком до 1
року.

Передозування

Симптоми

Токсичні
дози значно
відрізняються
залежно від
пацієнта.
Пацієнти, які
регулярно застосовують
морфін,
можуть добре
переносити
введення
високих доз.

Тріада
симптомів —
пригнічення
дихання, кома
та звуження
зіниць —
вважається
ознакою
передозування
опіоїдами,
при цьому
внаслідок
розвитку
гіпоксії спостерігається
розширення
зіниць.
Дихальна
недостатність
може
призвести до
летального
наслідку.

Інші
симптоми
передозування
опіоїдами
включають
гіпотермію,
сплутаність
свідомості,
виражене
запаморочення,
сильну сонливість,
гіпотензію,
брадикардію,
недостатність
кровообігу, набряк
легень,
виражену
нервозність
або неспокій,
галюцинації, аспіраційну
пневмонію,
судоми
(особливо у
немовлят і дітей).
При
передозуванні
повідомляли
про випадки рабдоміолізу,
який
прогресував
до ниркової
недостатності.

Дихальна
недостатність
може
призвести до
летального
наслідку.

Лікування

За
наявності
коми або брадипное
медикаментозне
лікування
передозування
передбачає
негайне
введення
специфічного
опіоїдного
антагоніста налоксону
за однією з
рекомендованих
схем
дозування. За
необхідності
слід
забезпечити
підтримку
дихальної та
серцево-судинної
функцій.

Побічні
реакції

Найбільш
серйозною
небезпекою
лікування є
пригнічення
дихання (див.
розділ
«Передозування»).
Найпоширенішими побічними
ефектами
морфіну
є нудота, блювання,
запор, сонливість та
запаморочення.

Толерантність
зазвичай
розвивається
при
тривалому
застосуванні,
але не
призводить
до запору.
Інші можливі
побічні
реакції:

З боку
імунної
системи: повідомлялося
про рідкі
випадки
анафілактичних
реакцій
після
внутрішньовенної
ін’єкції, анафілактоїдні
реакції.

З
боку психіки:
наркотична
залежність.

З
боку
нервової
системи: міоклонус,
затьмарення
свідомості,
сплутаність
свідомості
(при
застосуванні
високих доз),
галюцинації,
головний
біль, вертиго,
зміни
настрою
(включно з дисфорією),
ейфорія, аллодинія,
гіперальгезія
(див. розділ
«Особливості
застосування»),
гіпергідроз.

З боку
органів зору: затуманення
або подвоєння
в очах, інші зорові
розлади, міоз.

З
боку серця:
брадикардія,
відчуття
серцебиття,
тахікардія, ортостатична
гіпотензія.

З
боку
дихальної
системи,
органів
грудної клітки
та
середостіння: синдром
центрального
апное сну.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту: сухість у роті, спазми
жовчовивідних
шляхів,
панкреатит.

З
боку гепатобіліарної
системи: спазм
сфінктера Одді.

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини: свербіж,
кропив’янка,
висип,
потовиділення,
повідомлялося
про контактний
дерматит, під
час ін’єкції
можуть виникати
біль і
подразнення,
почервоніння
обличчя, гострий генералізований
екзантематозний
пустульоз
(ГГЕП).

З
боку
опорно-рухової
системи та
сполучної
тканини: м’язова
ригідність.

З боку
нирок та
сечовидільної
системи: порушення
сечовипускання,
спазм уретри,
затримка
сечі,
антидіуретичний
ефект.

З боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз: тривале
застосування
може
призвести до
оборотного
зниження
лібідо чи
потенції.

Загальні
розлади та
реакції у
місці введення:
синдром
відміни
препарату (абстинентний синдром).

Розвивається
толерантність
до впливу опіоїдів
на сечовий
міхур.

Ейфоричний
ефект
морфіну
призводить
до
зловживання препаратом,
що може
спричиняти
фізичну та психологічну
залежність
(див.
розділ «Особливості
застосування»).

Опис
окремих
побічних
реакцій

Медикаментозна
залежність і
синдром відміни
(абстинентний
синдром)

Застосування
опіоїдних
анальгетиків,
таких як Юфол,
10 мг / мл, розчин
для ін’єкцій,
може бути повʼязане
з розвитком
толерантності
і фізичної
та/або
психологічної
залежності. Раптове
припинення
лікування
або застосування
опіоїдних
антагоністів
може
спричинити
розвиток абстинентного
синдрому,
іноді
синдром
відміни може
розвиватися
у проміжках
часу між
прийомами доз
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Повторне
застосування
лікарського
засобу Юфол,
10 мг / мл,
розчин для
ін’єкцій,
може
призвести до
лікарської
залежності,
навіть у
терапевтичних
дозах. Ризик
розвитку
лікарської
залежності
може
варіюватися
залежно від
індивідуальних
факторів
ризику
пацієнта, дозування
та
тривалості
лікування опіоїдами
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Фізіологічні
симптоми
відміни
включають біль у
тілі, тремор,
синдром
неспокійних
ніг, діарею,
абдомінальні
коліки,
нудоту,
грипоподібні
симптоми,
тахікардію
та мідріаз.
Психологічні
симптоми
включають дисфорію,
тривожність
та
дратівливість.
Наркотична
залежність
часто
проявляється
як «потяг до
лікарського
засобу».

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це дає змогу проводити моніторинг співвідношення користь/ризик при застосуванні цього лікарського засобу. Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам або
їх законним
представникам
слід
повідомляти про
усі випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності. 3 роки.

Умови
зберігання

Зберігати
при температурі
не вище 25 °C
в захищеному
від світла
місці. Зберігати
в оригінальній
упаковці.
Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Несумісність

Солі
морфіну
чутливі до
зміни рН,
морфін може
випадати в
осад у
лужному середовищі.

Солі
морфіну несумісні з амінофіліном,
натрієвими
солями
барбітуратів
і фенітоїном.
Інші види
несумісності
(іноді
пов’язані з окремими
препаратами)
включали ацикловір
натрію, доксорубіцин,
фторурацил,
фрусемід,
гепарин
натрію, петидину
гідрохлорид, прометазину
гідрохлорид
і тетрацикліни.
З метою
отримання
конкретної
інформації про
сумісність
слід
звернутися
до спеціалізованих
джерел.

Було
виявлено
фізико-хімічну
несумісність
(утворення
осаду) між
розчинами
морфіну сульфату
та
5-фторурацилу.

Упаковка

По 1 мл в ампулі скляній,
по 5 ампул в чарунковій
упаковці,
по 2 чарункові
упаковки в коробці з
картону.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник

МАКАРТІС
ЛАБОРАТОРІЗ
ЛІМІТЕД Т\А
МАРТІНДАЛ
ФАРМА /

MACARTHYS LABORATORIES LIMITED T\A MARTINDALE PHARMA.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності

БАМПТОН
РОУД, ГАРОЛЬД
ХІЛЛ,
РОМФОРД, РМ3
8УГ, ВЕЛИКА
БРИТАНІЯ /

BAMPTON ROAD, HAROLD HILL, ROMFORD, RM3 8UG, UNITED KINGDOM.

Заявник

ТОВ «Юрія-Фарм».

Місцезнаходження
заявника

Україна, 03680, м.
Київ, вул. М.
Амосова, 10.