ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

КЕТОТИФЕН

(KETOTIFEN)

Склад:

діюча
речовина: кетотифен;

1 таблетка
містить
кетотифену (у
вигляді кетотифену
гідрофумарату)
– 1 мг (0,001 г);

допоміжні
речовини: лактози
моногідрат,
целюлоза
мікрокристалічна,
магнію
стеарат, кремнію
діоксид
колоїдний
безводний, тальк.

Лікарська
форма. Таблетки.

Основні
фізико-хімічні
властивості: таблетки
білого або
майже білого кольору.

Фармакотерапевтична
група. Антигістамінні
препарати
для
системного
застосування.
Кетотифен. Код АТХ R06A X17.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Кетотифен
належить до
групи
циклогептотіофенонів
і має
виражений
антигістамінний
ефект. Це
небронходилатуючий
протиастматичний
засіб.
Механізм
його дії
пов’язаний з
гальмуванням
вивільнення
гістаміну та
інших медіаторів
мастоцитами,
з
блокуванням
гістамінових
Н1-рецепторів
і
пригніченням
ферменту
фосфодіестерази,
у результаті
чого
підвищується
рівень циклічного
аденозинмонофосфату
в опасистих
клітинах.
Пригнічує
ефекти ТАФ
(тромбоцитоактивуючого
фактора). При
самостійному
застосуванні
не купірує
напади
бронхіальної
астми, а
попереджує
їх появу і
скорочує їх
тривалість
та інтенсивність,
при цьому у
деяких
випадках
вони
повністю зникають.

Фармакокінетика.

Абсорбція. Після
перорального
прийому кетотифен
всмоктується
практично
повністю. Біодоступність
становить
приблизно 50 %, що зумовлено
ефектом
першого
проходження через
печінку.
Максимальні
концентрації
в плазмі
крові досягаються
протягом 2–4
годин.

Розподіл. Зв’язування
з білками
плазми
становить 75 %.

Виведення. Виводиться
кетотифен
біфазно, з
коротким періодом
напіввиведення
від 3 до
5 годин і тривалішим
– 21 година.
Близько 1 %
виділяється
у
незміненому
стані з сечею
протягом
48 годин, 60–70 % – у
формі
метаболітів.

Біотрансформація. Основним
метаболітом
у сечі є
кетотифен-N-глюкуронід,
який
практично неактивний.

Вплив
їжі. Прийом їжі
не впливає на
біодоступність
кетотифену. Отже,
кетотифен
можна
приймати як із
їжею, так і
без неї.
Однак більш
плавний
профіль плазмової
концентрації
спостерігається
у разі
застосування
під час їди.

Особливі
групи
пацієнтів

Діти.
Характер
метаболізму
кетотифену у
дітей такий
самий, як і у
дорослих,
однак
кліренс
препарату
вищий у дітей
віком до 3
років. Таким
чином, доза
кетотифену у
перерахунку на
кілограм маси
тіла є вищою
для дітей
порівняно з
дорослими. Відповідно,
дітям віком
від 3 років призначають
такий самий
добовий
режим
дозування, як
і дорослим.

Порушення
функції
печінки. Відповідні
фармакокінетичні
дослідження застосування
кетотифену
пацієнтам із
порушенням
функції
печінки не
проводилися.
Оскільки
кетотифен
метаболізується
у печінці,
його
глюкуронізація
може бути порушена
у разі тяжкого
порушення
функції
печінки. Кліренс
кетотифену у
пацієнтів із
тяжким
порушенням
функції
печінки,
найімовірніше,
буде
знижений,
тому не можна
виключити
ризик накопичення
незміненої діючої
речовини.

Порушення
функції
нирок. Відповідні
фармакокінетичні
дослідження застосування
кетотифену
пацієнтам із
порушенням
функції
нирок не
проводилися. Оскільки
60–70 % введеної
дози
виводиться із
сечею у
вигляді
метаболітів,
підвищений ризик
побічних
реакцій
внаслідок
накопичення
метаболітів
не може бути
виключений.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Симптоматичне
лікування
алергічних
станів,
включаючи
алергічний
риніт і
кон’юнктивіт.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
кетотифену
або до інших
компонентів лікарського
засобу.

Епілепсія.

У
пацієнтів,
які одержували
кетотифен
одночасно з
пероральними
протидіабетичними
засобами, в
кількох
випадках
спостерігалося
оборотне
зниження
рівня
тромбоцитів. Тому,
доки причину
цього явища
повністю не
вивчено, таку
комбінацію
лікарських
засобів застосовувати
не слід.

Не
застосовувати
у період грудного
годування.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Кетотифен
може
посилювати
ефект
седативних,
снодійних
засобів, а
також інших антигістамінних
засобів та
алкоголю.

Особливості
застосування.

Дуже
рідко
повідомлялося
про розвиток
судом на фоні
терапії кетотифеном.
Оскільки кетотифен
може знизити
поріг
судомної
готовності, його
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам з
епілепсією в
анамнезі.

На
початку
довготривалої
терапії кетотифеном
не можна
різко
відміняти
протиастматичні
симптоматичні
та
профілактичні
лікарські
засоби, які
пацієнт вже
приймає.
Особливо це
стосується
системних
кортикостероїдів
через
можливу
наявність
недостатності
кори
надниркових
залоз у
стероїдозалежних
пацієнтів. В
таких
випадках
відновлення
нормальної
гіпофізарно-наднирникової
відповіді на
стрес може
зайняти до 1
року.

У
поодиноких
випадках
спостерігалося
оборотне
зниження
числа
тромбоцитів
у пацієнтів,
які
одержували
кетотифен
одночасно з
пероральними
протидіабетичними
засобами
(бігуаніди).
Таким чином,
одночасного
застосування
цих
лікарських
засобів слід
уникати.

У разі
зниження
уваги,
можливо
спричиненого
седативним
ефектом кетотифену,
дозу
лікарського
засобу потрібно
знизити.

Препарат
не
ефективний у
попередженні
або лікуванні
гострих
нападів
астми.

Лікарський
засіб
містить
лактозу.
Пацієнтам з
рідкісною спадковою
непереносимістю
галактози,
лактазною
недостатністю
або
синдромом
мальабсорбції
глюкози-галактози
не рекомендується
прийом цього
лікарського
засобу.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Жінки
з
репродуктивним
потенціалом. Немає
даних, які б обґрунтовували
якісь
спеціальні
рекомендації
щодо
застосування
кетотифену для
жінок із
репродуктивним
потенціалом.

Фертильність. Введення
самцям щурів
токсичної пероральної
дози
кетотифену (50 мг/кг/день)
протягом 10 днів
до
спарювання
призвело до
зниження фертильності;
водночас при
застосуванні
доз,
еквівалентних
терапевтичним
дозам для
людини, фертильність
не
порушувалася.
Негативного
впливу
кетотифену
на
фертильність
самок щурів,
а також на пренатальний
розвиток, перебіг
вагітності
та
вигодовування
потомства при
пероральному
застосуванні
у дозах до 50 мг/кг
на добу не
спостерігалося.
Даних щодо впливу
кетотифену
на
фертильність
людини немає.

Вагітність. Хоча у
дослідженнях
на тваринах кетотифен
у дозах, що
переносилися
самками, не
чинив
негативного
впливу на
перебіг вагітності,
а також на
пери- та
постнатальний
розвиток, безпечність
його
застосування
під час
вагітності у
людей не встановлена.
Свідчення про
тератогенний
вплив
відсутні. Отже,
призначати кетотифен
вагітним
жінкам слід лише
за умови
нагальної
потреби.

Лактація. Кетотифен
потрапляє у
грудне
молоко, тому матерям,
які його приймають,
не слід
годувати
груддю.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

В
перші кілька
днів
лікування кетотифеном
швидкість
психомоторних
реакцій може
бути знижена.
Пацієнта потрібно
попередити
про те, що не
слід
керувати
автотранспортом
або працювати
з іншими
механізмами
доти, доки не
буде відомо,
як на нього впливає
цей
лікарський
засіб.

Спосіб
застосування
та дози.

Таблетки
приймати
внутрішньо
під час їди, запиваючи
водою.

Дозування.

Дорослі: по
1 таблетці
(1 мг) 2 рази на
добу, вранці
та ввечері
під час їди.

У
разі необхідності
добову дозу
можна
збільшити до
4 мг, тобто по
2 таблетки
2 рази на
добу. При застосуванні
більш
високої дози
можна очікувати
скорішого
настання
терапевтичного
ефекту.

Діти
від 6 місяців
до 3-річного
віку:
застосовувати
кетотифен в
іншій
лікарській
формі (сироп).

Діти
віком від
3 років: по
1 таблетці
(1 мг) 2 рази на
добу, вранці
та ввечері,
під час їди.

Пацієнти
літнього
віку (від 65
років): немає
даних
про те, що
пацієнти
літнього
віку потребують
корекції
дози або мають
інші побічні
ефекти порівняно
з пацієнтами
молодшого віку.

Порушення
функції
нирок:
дослідження
за участю
пацієнтів із
порушенням
функції
нирок не
проводилися,
тому для
таких
пацієнтів
рекомендації
щодо
дозування надати
неможливо (див.
розділ
«Фармакокінетика»).

Порушення
функції
печінки:
дослідження
за участю
пацієнтів із
порушенням
функції
печінки не
проводилися,
тому для
таких
пацієнтів
рекомендації
щодо
дозування надати
неможливо (див.
розділ
«Фармакокінетика»).

Схильним
до седації
пацієнтам
рекомендується
протягом
перших кількох
днів
застосовувати
лікарський
засіб по 0,5–1 мг
на ніч.

Рекомендації
щодо
ефективності.

Для
профілактики
бронхіальної
астми та досягнення
повного
терапевтичного
ефекту може потребуватися
кілька
тижнів
лікування.
Таким чином,
рекомендується
підтримувати
терапію кетотифеном
протягом не
менше 2–3
місяців,
навіть якщо у
пацієнта немає
адекватної
відповіді
протягом
кількох тижнів.

Супутнє
застосування
бронходилататорів:
у випадку
одночасного
застосування
кетотифену і
бронходилататорів
можна
зменшити
частоту призначення
бронходилаторів.

У разі
необхідності
відміни кетотифену
це слід
робити
поступово
протягом 2-4
тижнів.
Можливий
рецидив
симптомів
астми.

Діти.
Застосовувати
дітям віком
від 3 років.

Передозування.

Симптоми:
описані
симптоми
передозування
включають:
сплутаність
свідомості,
сонливість, запаморочення,
ністагм,
головний
біль,
дезорієнтацію,
тахікардію,
зниження
артеріального
тиску, оборотну
кому;
підвищену
збудливість
або судоми
(особливо у
дітей).
Необхідно
слідкувати
за
виникненням
брадикардії
та
пригніченням
функції
центру
дихання.

Лікування
симптоматичне.
Слід
розглянути
прийом активованого
вугілля, якщо
з моменту
передозування
пройшло не більше
однієї
години. У
разі
необхідності
рекомендується
проведення
симптоматичного
лікування і
моніторинг
серцево-судинної
системи; при
станах
збудження
або судомах
можна застосовувати
барбітурати
короткої дії
або
бензодіазепіни.

Побічні
реакції.

Нижче
наведено побічні
реакції, виявлені
під час клінічних
досліджень, а
також ті, про
які стало
відомо зі спонтанних
повідомлень
та наукових
публікацій,
відповідно
до систем
органів за MedDRA
[Медичний
словник для
регуляторної
діяльності].
Оскільки дані спонтанних
повідомлень
та наукових
публікацій надходили
на
добровільній
основі і
стосуються популяції
невизначеного
розміру,
неможливо
достовірно
оцінити частоту
цих побічних
реакцій, тому
їх
віднесено до
категорії
«частота
невідома».

Побічні
реакції
класифікуються
за частотою таким
чином: дуже
часто (≥1/10),
часто (≥1/100 і <1/10),
нечасто (≥1/1 000 і
<1/100), рідко (≥1/10 000 і
<1/1 000), дуже
рідко (<1/10 000), частота
невідома (на
підставі
існуючих
даних не
можна зробити
оцінку). У
кожній групі
частоти
побічні
реакції представлені
у порядку
зменшення
серйозності.

Інфекції
та інвазії

Нечасто

Цистит

З
боку
імунної
системи

Дуже
рідко

Мультиформна
еритема,
синдром
Стівенса-Джонсона,
тяжкі
шкірні
реакції

Порушення
обміну
речовин та
порушення
травлення

Рідко

Збільшення
маси тіла

З боку
психіки**

Часто

Збудження,
дратівливість,
безсоння,
нервозність**

З боку
нервової
системи

Нечасто

Запаморочення*

Рідко

Седативний
ефект*

Дуже
рідко

Судоми

Частота
невідома

Сонливість,
головний
біль

З боку
шлунково-кишкового
тракту

Нечасто

Сухість
у роті*

Частота
невідома

Блювання,
нудота, діарея

З боку
печінки та
жовчовивідних
шляхів

Дуже
рідко

Гепатит,
підвищення
рівня
печінкових
ферментів

З боку
шкіри та
підшкірно-жирової
тканини

Частота
невідома

Висип,
кропив’янка

* Седативний
ефект,
сухість у
роті та
запаморочення
можуть
виникати на
початку
лікування,
однак
зазвичай зникають
в ході
лікування.

** Симптоми
стимуляції
центральної
нервової
системи, такі
як збудження,
дратівливість,
безсоння і
нервозність,
особливо
спостерігалися
у дітей.

Термін
придатності. 5 років.

Умови
зберігання. Зберігати
у
недоступному
для дітей
місці в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 °С.

Упаковка. По 10 таблеток
у блістері;
по 1 або 3 блістери
у пачці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник. Приватне
акціонерне
товариство «Лекхім-Харків».

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження його
діяльності.

Україна,
61115, Харківська
обл., місто
Харків, вулиця
Северина
Потоцького,
будинок 36.