ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

РОМЕСТІНâ 5,

РОМЕСТІНâ 10,

РОМЕСТІНâ 20

(ROMESTIN 5,

ROMESTIN 10,

ROMESTIN 20)

Склад:

діюча
речовина: розувастатин;

1 таблетка
містить
розувастатину
кальцію у
перерахуванні
на
розувастатин
5 мг, 10 мг або 20 мг;

допоміжні
речовини:

5 мг: целюлоза
мікрокристалічна;
кальцію
гідрофосфат
безводний;
лактоза,
моногідрат;
натрію
кроскармелоза;
кросповідон;
тальк; кислота
стеаринова; барвник
Instacoat sol
(гіпромелоза,
поліетиленгліколь,
тальк, титану
діоксид (Е 171)); діамантовий
синій (Е 133);  еритрозин
(Е 127);

10 мг: целюлоза
мікрокристалічна;
кальцію
гідрофосфат
безводний;
лактоза,
моногідрат;
натрію кроскармелоза;
кросповідон;
тальк; кислота
стеаринова; барвник
Instacoat sol
(гіпромелоза,
поліетиленгліколь,
тальк, титану
діоксид (Е 171));
хіноліновий
жовтий (Е 104);

20 мг:
целюлоза
мікрокристалічна;
кальцію гідрофосфат
безводний;
лактоза,
моногідрат;
натрію
кроскармелоза;
кросповідон;
тальк; кислота
стеаринова; барвник
Instacoat sol
(гіпромелоза,
поліетиленгліколь,
тальк, титану
діоксид (Е 171)); діамантовий
синій (Е 133);
тартразин  (Е 102).

Лікарська
форма.
Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
по 5 мг: світло-фіолетові
круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з
рискою з
одного боку;

таблетки по 10
мг: світло-жовті
круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою;

таблетки по 20
мг: від
світло-зеленого
до зеленого
кольору
круглі
двоопуклі
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Фармакотерапевтична
група. Гіполіпідемічні
засоби. Інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.

Код АТХ С10А А07.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Розувастатин
− це
селективний
та конкурентний
інгібітор
ГМГ-КоА-редуктази,
ферменту, що
визначає
швидкість
реакції та
перетворює
3-гідрокси-3-метилглутарил-кофермент
А на
мевалонат,
попередник
холестерину.
Основним
місцем дії
розувастатину
є печінка,
орган-мішень
для
зменшення рівнів
холестерину.

Розувастатин
збільшує
кількість
рецепторів
ЛПНЩ на
поверхні
клітин
печінки, посилюючи
захоплення
та
катаболізм
ЛПНЩ, і
пригнічує
печінковий
синтез ЛПДНЩ,
таким чином
зменшуючи
загальну
кількість
частинок ЛПДНЩ
та ЛПНЩ.

Фармакодинамічна
дія

Розувастатин
знижує
підвищений
рівень
холестерину
ЛПНЩ,
загального
холестерину
та
тригліцеридів
і підвищує
рівні
холестерину
ЛПВЩ. Він також
зменшує
рівні апоВ,
ХС-неЛПВЩ,
ХС-ЛПДНЩ,
ТГ-ЛПДНЩ та
підвищує
рівень апоА-І
(Таблиця
1). Розувастатин
також
зменшує
співвідношення
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І.

Відповідь
на дозу у
пацієнтів із
первинною
гіперхолестеринемією
типу IIa та IІb

(відкоригована
середня
відсоткова
зміна порівняно
з початковим
рівнем)

Таблиця
1

Доза

N

ХС-ЛПНЩ

Загальний
ХС

ХС-ЛПВЩ

ТГ

ХС-неЛПВЩ

апоВ

апоА-І

Плацебо

13

-7

-5

3

-3

-7

-3

0

5

17

-45

-33

13

-35

-44

-38

4

10

17

-52

-36

14

-10

-48

-42

4

20

17

-55

-40

8

-23

-51

-46

5

40

18

-63

-46

10

-28

-60

-54

0

Терапевтичний
ефект
досягається
протягом 1
тижня після
початку
застосування
препарату, 90 %
максимального
ефекту –
через 2 тижні.
Максимальний
ефект
зазвичай
досягається
через 4 тижні
та триває
надалі.

Клінічна
ефективність
та безпека

Розувастатин
ефективний у
лікуванні
дорослих
пацієнтів із
гіперхолестеринемією
– із
гіпертригліцеридемією
або без неї –
незалежно
від раси,
статі чи
віку, а також для
пацієнтів
особливих
груп, таких
як хворі на
діабет або
пацієнти із
сімейною
гіперхолестеринемією.

За
об’єднаними
даними
досліджень
фази ІІІ розувастатин
ефективно
знижував
рівні
холестерину
у більшості
пацієнтів із
гіперхолестеринемією
типу IIa та IIb
(середній
початковий
рівень ХС-ЛПНЩ
приблизно 4,8
ммоль/л) до
цільових значень,
встановлених
Європейським
товариством
атеросклерозу
(EAS; 1998); приблизно
у 80 % пацієнтів,
які приймали
препарат у
дозі 10 мг,
вдалося
досягти
нормативних
цільових рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS (<3
ммоль/л).

У
великому
дослідженні
435 пацієнтів
із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
приймали розувастатин
у дозах від 20
до 80 мг за
схемою
посиленого
титрування
дози.
Сприятливий
вплив
препарату на
показники
ліпідів та
досягнення
цільових
рівнів
відзначався
при всіх
дозах. Після
титрування
до добової
дози 40 мг (12
тижнів лікування)
ХС-ЛПНЩ зменшився
на 53 %. У 33 %
пацієнтів
було
досягнуто
нормативних
рівнів
ХС-ЛПНЩ за EAS       (<3
ммоль/л).

У
відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз
відповідь на
застосування
розувастатину
у дозах 20–40 мг
вивчали у 42
пацієнтів із
гомозиготною
сімейною гіперхолестеринемією.
У загальній
популяції
рівень
ХС-ЛПНЩ зменшився
у середньому
на 22 %.

У
клінічних
дослідженнях
з участю
обмеженої
кількості
пацієнтів
спостерігався
адитивний
ефект розувастатину
на зниження
рівня
тригліцеридів
при застосуванні
у комбінації
з
фенофібратом
та на
підвищення
рівнів
ХС-ЛПВЩ при
застосуванні
у комбінації
з ніацином
(див. розділ «Особливості
застосування»).

У багатоцентровому
подвійному
сліпому
плацебо-контрольованому
клінічному
дослідженні
(METEOR) 984 пацієнти
віком 45–70
років із
низьким
ризиком
ішемічної
хвороби
серця
(визначеним
як ризик за
Фрамінгемською
шкалою <10 %
протягом 10
років),
середнім
значенням
ХС-ЛПНЩ 4,0
ммоль/л (154,5
мг/дл), але із
субклінічним
атеросклерозом
(визначеним
за
збільшенням
товщини
комплексу
інтима-медія
сонної артерії
– ТКІМСА)
були
рандомізовані
до двох груп
та приймали 1
раз на добу
або 40 мг
розувастатину,
або плацебо
протягом 2
років.
Порівняно з
плацебо
розувастатин
значно
сповільнював
прогресування
максимальної
ТКІМСА у 12
точках сонної
артерії на  -0,0145
мм/рік (95 %
довірчий
інтервал -0,0196, -0,0093;
p<0,0001). Зміна
порівняно з початковим
рівнем
становила -0,0014
мм/рік              (-0,12
%/рік
(статистично
незначуща)) у
групі розувастатину
порівняно з
прогресуванням
+0,0131 мм/рік (1,12 %/рік
(p<0,0001)) у групі
плацебо.
Прямої
кореляції між
зменшенням
ТКІМСА та
зниженням
ризику порушень
з боку
серцево-судинної
системи
продемонстровано
не було. До
дослідження
METEOR були
залучені
пацієнти з
низьким ризиком
ішемічної
хвороби
серця, які не
є представниками
цільової
популяції
застосування
розувастатину
у дозі    40 мг.
Дозу 40 мг слід
призначати
лише
пацієнтам із
тяжкою
гіперхолестеринемією
та високим
ризиком
серцево-судинних
розладів
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»).

В
інтервенційному
дослідженні
розувастатину
з метою
обгрунтування
застосування
статинів як
засіб
первинної
профілактики
(JUPITER) вплив
розувастатину
на частоту
значних
атеросклеротичних
серцево-судинних
захворювань
оцінювали  у 17 802
чоловіків (≥50
років) та
жінок (≥60
років).

Учасники
дослідження
були
випадковим
чином
розподілені
до груп
плацебо (n=8901)
або розувастатину
в дозі 20 мг 1 раз
на добу (n=8901) і за
ними
спостерігали
в середньому
протягом 2
років.

Концентрації
холестерину-ЛПНЩ
зменшилися
на 45 % (p<0,001) у групі
розувастатину
порівняно з
групою
плацебо.

У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи
пацієнтів
високого
ризику із початковим
значенням >20 %
за
Фрамінгемською
шкалою (1558
учасників)
спостерігалося
значне
зниження
частоти комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала летальний
наслідок від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,028),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зменшення
абсолютного ризику
становило 8,8
випадка на 1000
пацієнто-років.
Показник
загальної летальності
лишався
незміненим у
цій групі
високого ризику
(р=0,193). У post-hoc
аналізі
даних
підгрупи
високого
ризику (9302
учасники
загалом) із початковим
значенням ≥5 % за
шкалою SCORE
(екстрапольовано
з метою включення
даних
учасників
віком понад 65
років) спостерігалося
значуще
зниження
частоти комбінованої
кінцевої
точки, що
охоплювала
летальний наслідок
від
серцево-судинних
подій,
інсульт та
інфаркт
міокарда (р=0,0003),
у групі
розувастатину
порівняно з
плацебо.
Зниження
абсолютного
ризику,
вираженого
за частотою
подій, становило
5,1 випадку на 1000
пацієнто-років.
Показник
загальної летальності
у цій
підгрупі
високого
ризику
лишався незміненим
(р=0,076).

У
дослідженні
JUPITER 6,6 % учасників
групи
прийому
розувастатину
та 6,2 %
учасників
групи
плацебо
припинили
застосування
досліджуваного
препарату
через небажані
явища.
Найчастішими
небажаними
явищами, що
призводили
до припинення
лікування,
були: міалгія
(0,3 % у групі
розувастатину,
0,2 % − плацебо),
абдомінальний
біль (0,03 % у
групі
розувастатину,
0,02 % − плацебо)
та висип (0,02 % у
групі
розувастатину,
0,03 % − плацебо).
Найчастішими
небажаними
явищами, що
спостерігалися
у групі
розувастатину
із частотою,
більшою або
рівною
відзначеній
у групі плацебо,
були
інфекції
сечових
шляхів (8,7 % у
групі
розувастатину,
8,6 % − плацебо),
назофарингіт
(7,6 % у групі
розувастатину,
7,2 % − плацебо),
біль у спині (7,6 %
у групі
розувастатину,
6,9 % − плацебо) та
міалгія (7,6 % у
групі
розувастатину,
6,6 % − плацебо).

Діти

У
подвійному
сліпому
рандомізованому
багатоцентровому
плацебо-контрольованому
12-тижневому
дослідженні
(n=176, 97 учасників
чоловічої та
79 − жіночої
статі) з
подальшим
40-тижневим
періодом (n=173, 96
учасників
чоловічої та
77 − жіночої
статі)
відкритого
титрування
дози
розувастатину
пацієнти
віком 10–17
років (на II–IV
стадії
розвитку за
Таннером,
дівчата, у яких
менструації
почалися
щонайменше 1
рік тому) із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
протягом 12
тижнів
отримували
розувастатин
у дозі 5, 10 або 20
мг/добу або
плацебо,
після чого
всі учасники
щодня
приймали
розувастатин
протягом 40 тижнів.
На початку
дослідження
приблизно 30 %
пацієнтів
були віком 10–13
років та
приблизно 17 %, 18 %, 40 %
та 25 % із них
знаходилися
на ІІ, ІІІ, IV та V
стадії
розвитку за
Таннером відповідно.

Рівень
ХС-ЛПНЩ
зменшився на
38,3 %, 44,6 % та 50 %
відповідно у
групах
прийому
розувастатину
в дозі 5, 10 та 20 мг
порівняно з 0,7 %
у групі
плацебо.

Наприкінці
40-тижневого
періоду
відкритого
титрування
дози для
досягнення
цільового
рівня
(максимальна
доза
становила 20
мг 1 раз на
добу) у 70 із 173
пацієнтів (40,5 %)
вдалося
досягти
цільового
рівня ХС-ЛПНЩ
менше 2,8
ммоль/л.

Після
52 тижнів
досліджуваного
лікування не
було
виявлено
жодного
впливу на
ріст, масу, ІМТ
або статеве
дозрівання
(див. розділ
«Особливості
застосування»).
Це
дослідження
(n=176) не прийнятне
для
порівняння
рідких
небажаних
явищ.

Розувастатин
також
вивчали у
дворічному відкритому
дослідженні
із цільовою
титрацією
дози у 198 дітей
із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
у віці від 6 до
17 років (88
учасників
чоловічої
статі та 110 –
жіночої
статі, стадія
розвитку за
Таннером <II-V).
Початкова
доза для всіх
пацієнтів
становила
5 мг
розувастатину
один раз на
добу.
Пацієнтам
віком від 6 до
9 років (n = 64)
дозу
титрували до
максимальної
дози 10 мг
один раз на
добу, а
пацієнтам
віком від 10 до
17 років (n = 134) –
до
максимальної
дози 20 мг
один раз на
добу.

Після
24 місяців
лікування
розувастатином
середнє
зниження від
початкового
значення
ХС-ЛПНЩ,
визначене за
методом
найменших
квадратів,
становило -43 %
(початковий
рівень:
236 мг/дл,
місяць 24:
133 мг/дл). Для
кожної вікової
групи
середнє
зниження від
початкового
значення
ХС-ЛПНЩ,
визначене за
методом найменших
квадратів,
становило -43 %
(початковий
рівень:
234 мг/дл,
місяць 24:
124 мг/дл), -45 % (початковий
рівень:
234 мг/дл,
місяць 24:
124 мг/дл) та -35 % (початковий
рівень:
241 мг/дл,
місяць 24:
153 мг/дл) у
вікових
групах від 6
до <10, від 10 до <14 і
від 14 до <18
років
відповідно.

Результатом
застосування
розувастатину
у дозах 5 мг, 10 мг
і 20 мг також
були
статистично
значущі
середні
зміни
порівняно з початковими
показниками
таких
вторинних
змінних
величин
ліпідів і
ліпопротеїнів:
ХС-ЛПВЩ,
загальний ХС,
ХС-неЛПВЩ, ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загальний
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ТГ/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ,
апоВ,
апоВ/апоА-1.
Кожна з цих
змін
демонструвала
поліпшення
ліпідних
реакцій і
зберігалася
протягом
2 років.

Після
24 місяців
лікування
жодного
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве
дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ «Особливості
застосування»).

У
рандомізованому
подвійному
сліпому плацебо-контрольованому
багатоцентровому
перехресному
дослідженні
вивчали
розувастатин
у дозі 20 мг
один раз на
добу порівняно
з плацебо з
участю
14 дітей та
підлітків (віком
від 6 до
17 років) із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.
Дослідження включало
активну
4-тижневу
підготовчу
фазу з
дотриманням
дієти, під
час якої
пацієнтів
лікували
розувастатином
у дозі 10 мг,
перехресну
фазу, що
складалася з
6-тижневого
періоду
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг із
попереднім
або
подальшим
6-тижневим
лікуванням
плацебо, та
12-тижневу
підтримувальну
фазу,
протягом
якої всі
пацієнти
отримували 20 мг
розувастатину.
Пацієнти, які
перебували
на терапії
езетимібом
або аферезом,
продовжували
отримувати
це лікування
протягом
усього
дослідження.

Статистично
значуще (p = 0,005)
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(22,3 %; 85,4 мг/дл, або
2,2 ммоль/л)
спостерігали
через
6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг
порівняно з
плацебо.
Спостерігалося
статистично
значуще
зниження
загального
ХС (20,1 %, р=0,003),
ХС-неЛПВЩ (22,9 %,
р=0,003) і апоВ (17,1 %, р=0,024).
Також
спостерігалося
зниження
рівнів ТГ,
ХС-ЛПНЩ/ХС-ЛПВЩ,
загального
ХС/ХС-ЛПВЩ,
ХС-неЛПВЩ/ХС-ЛПВЩ
та
апоВ/апоА-І
після
6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг
порівняно з плацебо.
Зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
через
6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг з
наступними
6 тижнями лікування
плацебо
зберігалося
протягом 12 тижнів
безперервної
терапії. В
одного пацієнта
спостерігалося
подальше
зниження рівня
ХС-ЛПНЩ (8,0 %),
загального
ХС (6,7 %) і
ХС-неЛПВЩ (7,4 %)
після
6 тижнів
лікування з
титруванням
дози до 40 мг.

Під час
продовження
відкритого
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг у 9 з
цих пацієнтів
до 90 тижнів
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
зберігалося
у межах від -12,1 %
до -21,3 %.

У
відкритому
дослідженні
посиленого
титрування
доз у
7 оцінюваних
дітей і
підлітків
(віком від 8 до
17 років) із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
(див. вище) відсоток
зниження
рівня ХС-ЛПНЩ
(21,0 %), загального
ХС (19,2 %) та
ХС-неЛПВЩ (21,0 %)
від
початкового
рівня
після
6 тижнів
лікування
розувастатином
у дозі 20 мг
відповідав
тому, що спостерігалося
у
вищезгаданому
дослідженні
у дітей та
підлітків із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією.

Європейське
агентство з
лікарських
засобів
відмовилося
від
зобов’язання
надавати
результати
досліджень
розувастатину
у всіх
підгрупах
дітей із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією,
первинною комбінованою
(змішаною)
дисліпідемією
та для
профілактики
порушень з
боку серцево-судинної
системи
(див. розділ «Спосіб
застосування
та дози» для
отримання
інформації
щодо
застосування
дітям).

Фармакокінетика.

Всмоктування

Максимальна
концентрація
розувастатину
у плазмі крові
досягається
приблизно
через 5 годин
після перорального
застосування.
Абсолютна біодоступність
становить
приблизно 20 %.

Розподіл

Розувастатин
значним
чином
захоплюється
печінкою, яка
є основним
місцем
синтезу холестерину
та кліренсу
ХС-ЛПНЩ.
Об’єм розподілу
розувастатину
становить
приблизно     134 л.
Близько 90 %
розувастатину
зв’язується
з білками плазми
крові,
переважно з
альбуміном.

Метаболізм

Розувастатин
зазнає
незначного
метаболізму
(приблизно 10 %).
Дослідження
метаболізму in vitro з
використанням
гепатоцитів
людини свідчать,
що
розувастатин
є слабким
субстратом
для
метаболізму
на основі
ферментів
цитохрому Р450.
Основним
задіяним
ізоферментом
є CYP2C9, дещо
меншу роль
відіграють 2C19,
3A4 та 2D6. Основними
визначеними
метаболітами
є
N-десметиловий
та
лактоновий
метаболіти.
N-десметил-метаболіт
приблизно на
50 % менш
активний, ніж
розувастатин,
лактоновий
метаболіт
вважається
клінічно
неактивним.
На
розувастатин
припадає більше
90 % активності
циркулюючого
інгібітора
ГМГ-КоА-редуктази.

Виведення

Приблизно
90 % дози
розувастатину
виводиться у
незміненому
стані з калом
(разом
всмоктана та
невсмоктана
діюча
речовина),
решта
виводиться із
сечею.
Приблизно 5 %
виводиться
із сечею у
незміненій
формі. Період
напіввиведення
з плазми крові
становить
приблизно 19
годин і не
збільшується
при
підвищенні
дози. Середнє
геометричне
значення
кліренсу
препарату з
плазми крові
становить
приблизно 50
л/год (коефіцієнт
варіації – 21,7 %).
Як і  щодо
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА редуктази,
печінкове
захоплення
розувастатину
відбувається
з участю
мембранного
транспортера
OATP-C, який
відіграє
важливу роль у
печінковій
елімінації
розувастатину.

Лінійність

Системна
експозиція
розувастатину
збільшується
пропорційно до
дози. При
багаторазовому
щоденному
застосуванні
параметри
фармакокінетики
не змінюються.

Особливі
групи
пацієнтів

Вік та стать

Не
спостерігалося
клінічного
значущого впливу
віку або
статі на
фармакокінетику
розувастатину
у дорослих.
Фармакокінетика
розувастатину
у дітей та
підлітків із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
була
подібною до
фармакокінетики
у дорослих
добровольців
(див. розділ
«Діти»).

Раса

Дослідження
фармакокінетики
виявили, що у
пацієнтів
монголоїдної
раси
(японців, китайців,
філіппінців,
в’єтнамців
та корейців)
медіанні
значення AUC та Cmax
приблизно
вдвічі вищі,
ніж у
європейців; у
індійців
медіанні
значення AUC та Cmax  підвищені
приблизно в 1,3
раза. Аналіз
популяційної
фармакокінетики
не виявив
клінічно
значущої
різниці між
пацієнтами
європеоїдної
та
негроїдної
рас.

Порушення
функції
нирок

У
дослідженні
у пацієнтів з
різним
ступенем
порушення
функції нирок
змін
плазмових
концентрацій
розувастатину
або N-десметил-метаболіту
в осіб зі
слабкою або
помірною
недостатністю
відзначено
не було. У
пацієнтів із
тяжкими
порушеннями
функції
нирок
(кліренс
креатиніну <30
мл/хв) плазмові
концентрації
розувастатину
були в 3 рази, а
рівні N-десметил-метаболіту
− у 9 разів
вищими, ніж у
здорових
добровольців.
Рівноважні
плазмові
концентрації
розувастатину
у пацієнтів,
які
перебувають
на гемодіалізі,
були приблизно
на 50 % вищими,
ніж у
здорових
добровольців.

Порушення
функції
печінки

У
дослідженні
пацієнтів із
різними
ступенями
порушення
печінкових
функцій
ознак підвищеної
експозиції
розувастатину
не було
виявлено у
пацієнтів,
стан яких
оцінювався у
7 або менше
балів за
шкалою Чайлда-П’ю.
Однак у двох
пацієнтів,
які набрали 8
та 9 за шкалою
Чайлда-П’ю,
системна
експозиція
була
щонайменше вдвічі
вища, ніж у
пацієнтів із
меншими балами.
Досвід
застосування
розувастатину
пацієнтам,
стан яких
оцінюється у
більше ніж 9
балів за
шкалою Чайлда-П’ю,
відсутній.

Генетичний
поліморфізм

Розподіл
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
в тому числі
розувастатину,
відбувається
з участю
транспортних
білків
ОАТР1В1 та BCRP. У
пацієнтів із
генетичним
поліморфізмом
SLCO1B1 (OATP1B1) та/або ABCG2 (BCRP)
існує ризик
підвищеної
експозиції
розувастатину.
При окремих
формах поліморфізму
SLCO1B1 с.521СС та ABCG2
с.421АА
експозиція
розувастатину
(AUC) підвищена
порівняно із
генотипами  SLCO1B1 с.521ТТ
або ABCG2 с.421СС.
Спеціальне
генотипування
у клінічній
практиці не
передбачене,
але пацієнтам
із таким
поліморфізмом
рекомендується
застосовувати
меншу добову
дозу розувастатину.

Діти

Два
дослідження
фармакокінетики
розувастатину
(у вигляді
таблеток) у
дітей із гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
віком від 10 до 17
років або від
6 до 17 років (загалом
214 пацієнтів)
показали, що
експозиція препарату
в дітей нижча
або подібна
до експозиції
у дорослих
пацієнтів.
Експозиція розувастатину
була
передбачуваною
відповідно
до дози та
тривалості
прийому
протягом
більше 2 років
спостережень.

Доклінічні
дані.

Доклінічні
дані не
виявляють
особливої небезпеки
для людини на
основі
традиційних
досліджень
фармакологічної
безпеки, генотоксичності
та
потенціалу
канцерогенності.
Спеціальні
тести на
вплив на ген hERG
не оцінювалися.
Побічні
реакції, які
не спостерігалися
в клінічних
дослідженнях,
але спостерігалися
у тварин при
рівнях
експозиції,
подібних до
клінічних
рівнів
експозиції,
були такими: у
дослідженнях
токсикології
при повторному
прийомі
спостерігалися
гістопатологічні
зміни
печінки
(ймовірно,
через
фармакологічну
дію
розувастатину)
у мишей,
щурів; меншою
мірою з
впливом на
жовчний
міхур у собак;
у мавп таких
змін
виявлено не
було. Крім
того, у мавп і
собак при
застосуванні
вищих доз
спостерігалася
тестикулярна
токсичність.
Репродуктивна
токсичність
була виявлена
у щурів із
зменшенням
розмірів приплоду,
маси приплоду
та виживання
дитинчат при
токсичних
для матері
дозах, коли
системна
експозиція у
декілька
разів
перевищувала
рівень
терапевтичної
експозиції.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
гіперхолестеринемії

Дорослим,
підліткам та
дітям віком
від 6 років із
первинною
гіперхолестеринемією
(типу ІІа, в
тому числі із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією)
або змішаною
дисліпідемією
(типу IІb) як
доповнення
до дієти,
коли
дотримання
дієти та
застосування
інших
немедикаментозних
засобів
(наприклад
фізичних
вправ, зниження
маси тіла) є
недостатнім.

Дорослим,
підліткам та
дітям віком
від 6 років
при
гомозиготній
сімейній
гіперхолестеринемії
як
доповнення
до дієти та
інших ліпідознижувальних
засобів
лікування
(наприклад
аферезу ЛПНЩ)
або у
випадках,
коли таке
лікування є
недоречним.

Профілактика
серцево-судинних
порушень

Запобігання
значним
серцево-судинним
порушенням у
пацієнтів,
яким, за
оцінками, загрожує
високий
ризик
першого
випадку серцево-судинного
порушення
(див. розділ
«Фармакодинаміка»),
як
доповнення
до корекції інших
факторів
ризику.

Протипоказання.

Розувастатин
протипоказаний:

-
пацієнтам
із
підвищеною
чутливістю
до розувастатину
або до будь-якої
із
допоміжних
речовин
препарату;

-
пацієнтам з
активним
захворюванням
печінки, в
тому числі
стійкими
підвищеннями
сироваткових
трансаміназ
невідомої
етіології та
будь-якими
підвищеннями
трансаміназ
у сироватці
крові, що
втричі
перевищують
верхню межу
норми (ВМН);

-
пацієнтам
із тяжким
порушенням
функції нирок
(кліренсом
креатиніну <30
мл/хв);

-
пацієнтам
із міопатією;

-
пацієнтам,
які
одночасно
отримували
комбінацію
софосбувір/велпатасвір/воксилапревір
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»);

-
пацієнтам,
які
одночасно
отримують
циклоспорин;

-
в період
вагітності або
годування
груддю, а
також жінкам
репродуктивного
віку, які не
застосовують
належні
засоби
контрацепції.

Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.

До факторів
такого
ризику
належать:

-
помірне
порушення
функції
нирок
(кліренс креатиніну
<60 мл/хв);

-
гіпотиреоз;

-
наявність в
особистому
або
родинному
анамнезі
спадкових м’язових
захворювань;

-
наявність в
анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА- редуктази
або фібратів;

-
зловживання
алкоголем;

-
ситуації, що
можуть
призвести до
підвищення
концентрації
препарату у
плазмі крові;

-
належність
до
монголоїдної
раси;

-
супутнє
застосування
фібратів

(див.
розділи
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»
та «Фармакокінетика»).

Взаємодія
з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
супутніх
препаратів
на
розувастатин

Інгібітори
транспортних
білків

Розувастатин
є субстратом
для деяких
транспортних
білків, у
тому числі
печінкового
транспортера
захоплення
ОАТР1В1 та
ефлюксного
транспортера
BCRP. Одночасне
застосування
розувастатину
із
лікарськими
засобами, що
пригнічують
ці
транспортні
білки, може
призводити
до підвищення
концентрацій
розувастатину
у плазмі
крові та
збільшення
ризику
міопатії
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій», Таблицю
2).

Циклоспорин

У період
супутнього
застосування
розувастатину
та
циклоспорину
значення AUC
розувастатину
були в
середньому
приблизно у 7
разів вищими,
ніж ті,
які
спостерігалися
у здорових
добровольців
(див. Таблицю
2). Розувастатин
протипоказаний
пацієнтам,
які
одночасно отримують
циклоспорин
(див. розділ
«Протипоказання»).

Супутнє
застосування
не впливало
на концентрації
циклоспорину
у плазмі
крові.

Інгібітори
протеази

Хоча точний
механізм
взаємодії
невідомий,
одночасне
застосування
інгібіторів
протеази
може значно
збільшувати
експозицію
розувастатину
(див. Таблицю 2).
Наприклад, у
дослідженні
фармакокінетики
одночасне
застосування
10 мг
розувастатину
та
комбінованого
лікарського
засобу, що
містив два
інгібітори
протеази (300 мг
атазанавіру/100
мг
ритонавіру), у здорових
добровольців супроводжується
підвищенням
AUC та Cmax
розувастатину
приблизно в 3
та 7 разів
відповідно.
Одночасне
застосування
розувастатину
та деяких комбінацій
інгібіторів
протеази
можливе після
ретельного
обміркування
корекції дози
препарату
Роместін,
виходячи з
очікуваного
зростання
експозиції
розувастатину
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Особливості
застосування»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій», Таблицю
2).

Гемфіброзил
та інші
ліпідознижувальні
засоби

Одночасне
застосування
розувастатину
та
гемфіброзилу
призводить
до зростання
AUC та Cmax
розувастатину
в 2 рази (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Виходячи з
даних
досліджень,
фармакокінетично
значущої
взаємодії з
фенофібратом
не
очікується,
однак
можлива
фармакодинамічна
взаємодія.
Гемфіброзил,
фенофібрат, інші
фібрати та
ліпідознижувальні
дози (> або
рівні 1 г/добу)
ніацину
(нікотинової
кислоти)
збільшують
ризик
міопатії при супутньому
застосуванні
з
інгібіторами
ГМГ-КоА, імовірно,
за рахунок
того, що вони
можуть спричиняти
міопатію, якщо
їх застосовувати
окремо. Доза 40
мг
протипоказана
при супутньому
застосуванні
фібратів
(див. розділи
«Протипоказання»
та
«Особливості
застосування»).
Таким
пацієнтам
також слід розпочинати
терапію з
дози 5 мг.

Езетиміб

Одночасне
застосування
розувастатину
у дозі 10 мг та
езетимібу 10
мг пацієнтам
із гіперхолестеринемією
призводить
до зростання
AUC
розувастатину
в 1,2 раза (Таблиця
2).  Не
можна
виключати
фармакодинамічної
взаємодії
між
препаратом
Роместін та
езетимібом,
що може
призвести до
небажаних
явищ (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Антацидні
препарати

Одночасне
застосування
розувастатину
із
суспензіями антацидів,
що містять
гідроксид
алюмінію або
магнію,
знижує
концентрації
розувастатину
у плазмі
крові
приблизно на
50 %. Цей ефект
стає менш
вираженим у
разі застосування
антацидних
засобів
через 2 години
після застосування
розувастатину.
Клінічну
значущість
цієї
взаємодії не
вивчали.

Еритроміцин

Одночасне
застосування
розувастатину та
еритроміцину
знижує AUC
розувастатину
на 20 %, а Cmax – на 30 %.
Ця взаємодія
може бути
спричинена
посиленою
перистальтикою
кишечнику
внаслідок дії
еритроміцину.

Тикагрелор

Тикагрелор
може
впливати на
виведення нирками
розувастатину,
посилюючи
ризик накопичення
останнього.
Хоча точний
механізм
невідомий, у
деяких
випадках
одночасне застосування
тикагрелору
та
розувастатину
призводило
до
погіршення
функції нирок,
підвищення
рівня КФК та
рабдоміолізу.

Ферменти
цитохрому Р450

Результати
досліджень in vitro та in vivo свідчать,
що
розувастатин
не інгібує і
не стимулює
ізоферменти
цитохрому Р450.
Окрім цього,
розувастатин
є слабким
субстратом
цих
ізоферментів.
Таким чином,
взаємодії з
лікарськими
засобами в
результаті
метаболізму,
опосередкованого
Р450, не
очікується.
Не
спостерігалося
клінічно
значущих
взаємодій
між розувастатином
та
флуконазолом
(інгібітором
CYP2C9 та CYP3A4) або
кетоконазолом
(інгібітором
CYP2A6 та CYP3A4).

Взаємодії,
що вимагають
корекції
дози розувастатину (див.
також Таблицю
2)

При
необхідності
застосування
розувастатину
з іншими
лікарськими
засобами,
здатними підвищувати
експозиції
розувастатину,
дозу
препарату
Роместін
потрібно
скоригувати.
Якщо
очікується,
що
експозиція
препарату (AUC)
зросте
приблизно в 2
або більше
разів, застосування
розувастатину
слід розпочинати
з дози 5 мг 1 раз
на добу.
Максимальну
добову дозу
препарату
Роместін
слід
скоригувати
таким чином,
щоб
очікувана
експозиція
розувастатину
не
перевищувала
експозицію,
що відзначається
при прийомі
дози 40 мг/добу
без
застосування
лікарських
засобів, що
взаємодіють
із
препаратом;
наприклад,
при застосуванні
з
гемфіброзилом
доза
розувастатину
становитиме
20 мг
(збільшення
експозиції в
1,9 раза), при
застосуванні
із
комбінацією
ритонавір/атазанавір
– 10 мг
(збільшення в
3,1 раза).

Якщо
лікарський
засіб
збільшує AUC
розувастатину
менш ніж у 2
рази,
початкову дозу
зменшувати
не потрібно,
але слід дотримуватися
обережності
при
збільшенні
дози
розувастатину
до понад 20 мг.

Вплив
супутніх
лікарських
засобів на
експозицію
розувастатину

(AUC; у
порядку
зменшення
величини) за
опублікованими
даними
клінічних
досліджень

Таблиця 2

Збільшення
AUC розувастатину
в 2 рази або
більше ніж у 2
рази

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Софосбувір/велпатасвір/воксилапревір
(400 мг-100 мг-100 мг) +
воксилапревір
(100 мг) 1 раз на
добу
протягом 15
днів

10
мг,
одноразова
доза

↑
7,4 раза

Циклоспорин
від 75 мг двічі
на добу до    200 мг
двічі на
добу, 6
місяців

10
мг 1 раз на
добу, 10 днів

↑ 7,1
раза

Даролутамід
600 мг двічі на
добу, 5 днів

5 мг,
одноразова
доза

↑ 5,2 раза

Регорафеніб
160 мг 1 раз на
добу, 14 днів

5
мг,
одноразова
доза

↑ 3,8 раза

Атазанавір
300
мг/ритонавір
100 мг 1 раз на
добу, 8 днів

10
мг,
одноразова
доза

↑ 3,1
раза

Велпатасвір
100 мг 1 раз на
добу

10
мг,
одноразова
доза

↑ 2,7 раза

Омбітасвір
25
мг/паритапревір
150 мг/ритонавір
100 мг 1 раз на
добу/дасабувір
400 мг двічі на
добу, 14 днів

5
мг,
одноразова
доза

↑ 2,6 раза

Теріфлуномід

Невідомо

↑
2,5 раза

Гразопревір
200 мг/елбасвір
50 мг 1 раз на
добу, 11 днів

10
мг,
одноразова
доза

↑ 2,3 раза

Глекапревір
400
мг/пібрентасвір
120 мг

1
раз на добу, 7
днів

5
мг 1 раз на
добу, 7 днів

↑ 2,2 раза

Лопінавір
400
мг/ритонавір
100 мг двічі на
добу, 17 днів

20
мг 1 раз на
добу, 7 днів

↑ 2,1
раза

Клопідогрель
300 мг, потім 75 мг
через 24
години

20 мг,
одноразова
доза

↑ 2 рази

Фостаматиніб
100 мг двічі на
добу

20 мг,
одноразова
доза

↑ 2 рази

Фебуксостат
120 мг 1
раз на добу

10 мг,
одноразова
доза

↑  1,9 раза

Гемфіброзил
600 мг двічі на
добу, 7 днів

80
мг,
одноразова
доза

↑
1,9 раза

Збільшення
AUC
розувастатину
менше ніж у 2
рази

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Елтромбопак
75 мг один1 раз
на добу, 5 днів

10
мг,
одноразова
доза

↑
1,6 раза

Дарунавір
600
мг/ритонавір
100 мг двічі на
добу, 7 днів

10
мг 1 раз на
добу, 7 днів

↑
1,5 раза

Типранавір
500
мг/ритонавір
200 мг двічі на
добу, 11 днів

10
мг,
одноразова
доза

↑ 1,4
раза

Дронедарон
400 мг двічі на
добу

Невідомо

↑
1,4 раза

Ітраконазол
200 мг 1 раз на
добу, 5 днів

10
мг,
одноразова
доза

↑ 1,4
раза **

Езетиміб
10 мг 1 раз на
добу, 14 днів

10
мг 1 раз на
добу, 14 днів

↑ 1,2
раза **

Зниження
AUC
розувастатину

Режим
дозування
лікарського
засобу, що взаємодіє

Режим
дозування
розувастатину

Зміни
AUC
розувастатину*

Еритроміцин
500 мг 4 рази на
добу,     7 днів

80
мг,
одноразова
доза

↓ 20 %

Байкалін
50 мг тричі на
добу, 14 днів

20
мг,
одноразова
доза

↓ 47 %

*Дані,
представлені
як зміна в х
разів, являють
собою
співвідношення
між
застосуванням
розувастатину
у
комбінації
та окремо. Дані,
представлені
у вигляді %
зміни,
являють
собою %
різницю
відносно
показників
при застосуванні
розувастатину
окремо.

Збільшення
позначено
значком ↑,
зменшення –
↓ .

** Було
проведено
кілька
досліджень
взаємодії
при різних
дозах розувастатину,
в таблиці 2
подано
найбільш
значуще
співвідношення.

Лікарські
засоби/комбінації,
які не мали клінічно
значущого
впливу на
співвідношення
AUC
розувастатину
при
одночасному
застосуванні:
алеглітазар
0,3 мг 7 днів;
фенофібрат 67
мг 7 днів 3 рази
на добу;
флуконазол 200
мг 11 днів 1 раз
на добу;
фозампренавір
700 мг/ритонавір
100 мг 8 днів 2
рази на добу;
кетоконазол
200 мг 7 днів 2
рази на добу;
рифампін 450 мг 7
днів 1 раз на
добу;
силімарин 140
мг 5 днів 3 рази
на добу.

Вплив
розувастатину
на супутні
лікарські
засоби

Антагоністи
вітаміну К

Як і щодо
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
на початку
застосування
препарату Роместін
або при
підвищенні
його дози у
пацієнтів,
які
одночасно
застосовують
антагоністи
вітаміну К
(наприклад
варфарин або
інший
кумариновий
антикоагулянт),
можливе підвищення
Міжнародного
нормалізованого
співвідношення
(МНС).
Припинення
застосування
препарату
Роместін або
зменшення його
дози може
призвести до
зниження МНС.
У таких
випадках
бажаний
належний
моніторинг
МНС.

Пероральні
контрацептиви/гормонозамісна
терапія (ГЗТ)

Одночасне
застосування
розувастатину
та
пероральних
контрацептивів
призводить
до
підвищення AUC
етинілестрадіолу
та норгестрелу
на 26 % та 34 %
відповідно.
Таке
підвищення
плазмових рівнів
крові слід
враховувати
при підборі дози
пероральних
контрацептивів.
Даних щодо
фармакокінетики
препаратів у пацієнтів,
які
одночасно
застосовують
розувастатин
та ГЗТ, немає,
тому не можна
виключати
подібного
ефекту.
Однак
комбінацію
широко
застосовували
жінки у
рамках
клінічних
досліджень і
переносили
добре.

Інші
лікарські
засоби

Дигоксин

Існують
дані, що
клінічно
значущої
взаємодії із
дигоксином
не
очікується.

Фузидова
кислота

Дослідження
взаємодії
розувастатину
з фузидовою
кислотою не
проводили.
Ризик
міопатії, включаючи
рабдоміоліз,
може
збільшитися у
разі
одночасного
введення
системної
фузидової
кислоти зі
статинами. Механізм
цієї
взаємодії (фармакодинамічний
або
фармакокінетичний,
або поєднаний)
поки
невідомий.
Повідомляли
про випадки
рабдоміолізу
(включаючи летальні)
у пацієнтів,
які
отримували
цю
комбінацію. Якщо
є необхідним
лікування
системною
фузидовою
кислотою, прийом
розувастатину
слід
припинити
протягом
усього
періоду застосування
фузидової
кислоти. Також див. розділ
«Особливості
застосування».

Діти

Дослідження
взаємодії
проводили
лише у дорослих.
Ступінь
взаємодії у
дітей невідомий.

Особливості
застосування.

Вплив
на нирки

Протеїнурія,
виявлена
у результаті
аналізу за
тест-смужками та переважно
канальцевого
походження,
спостерігалася
у пацієнтів,
які
лікувалися
вищими
дозами розувастатину,
зокрема 40 мг, і
у більшості
випадків
була тимчасовою
або
переривчастою.
Протеїнурія не
була
передвісником
гострої або
прогресуючої
хвороби
нирок (див.
розділ
«Побічні реакції»).
Частота
повідомлень
про серйозні
явища з боку
нирок у
постмаркетингових
дослідженнях вища при
застосуванні
дози 40 мг. У
пацієнтів,
які
приймають
препарат у
дозі 40 мг, слід
регулярно
перевіряти
функцію нирок.

Вплив
на скелетну
мускулатуру

Порушення з
боку
скелетної
мускулатури,
наприклад
міалгія,
міопатія та
зрідка рабдоміоліз,
спостерігалися
у пацієнтів,
які приймали
розувастатин
у будь-яких
дозах, особливо
більше 20 мг. Дуже рідко
випадки
рабдоміолізу
відзначалися
при застосуванні
езетимібу у
комбінації з
інгібіторами
ГМГ-КоА-редуктази.
Не можна
виключати
можливість
фармакодинамічної
взаємодії
(див. розділ «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»), а
тому таку
комбінацію
слід
застосовувати
з
обережністю.

Як і при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
частота
повідомлень
про випадки
рабдоміолізу,
пов’язаного
із
застосуванням
розувастатину,
у
постмаркетинговий
період була вищою
при дозі 40 мг.

Рівень
креатинкінази

Рівень
креатинкінази
(КК) не слід
вимірювати
після
значних
фізичних
навантажень
або при
наявності
можливих
альтернативних
причин
підвищення
КК, що можуть
ускладнювати
інтерпретацію
результатів.
Якщо початкові
рівні КК
значно
підвищені (>5
разів вище
ВМН), протягом 5–7
днів
необхідно
зробити
повторний
аналіз, щоб
підтвердити
результати. Якщо
результати
повторного
аналізу підтверджують,
що початкове
значення КК
більше ніж у 5
разів
перевищує ВМН,
застосування
препарату розпочинати
не слід.

Перед
початком
лікування

Розувастатин,
як і решту
інгібіторів
ГМГ-КоА
редуктази, слід
з
обережністю
призначати
пацієнтам зі
схильністю
до
міопатії/рабдоміолізу.
До факторів
такого
ризику
належать:

-
порушення
функції
нирок;

-
гіпотиреоз;

-
наявність в
особистому
або
родинному
анамнезі
спадкових
захворювань
м’язів;

-
наявність в
анамнезі
міотоксичності
на тлі
застосування
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА редуктази
або фібратів;

-
зловживання
алкоголем;

-
вік > 70 років;

-
ситуації,
що можуть
призвести до
підвищення
рівнів
препарату у
плазмі крові
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій» і «Фармакокінетика»);

-
супутнє
застосування
фібратів.

Для таких
пацієнтів
пов’язаний
із лікуванням
ризик
потрібно
оцінювати,
порівнюючи з
очікуваною
користю;
також
рекомендується
клінічний
моніторинг.
Якщо початкові
рівні КК
значно
підвищені (>5
разів вище
ВМН),
лікування розпочинати
не слід.

У період
лікування

Пацієнтів
слід
попросити
негайно
повідомляти
про м’язовий
біль,
слабкість
або судоми
невідомої
етіології,
особливо
якщо вони
супроводжуються
нездужанням
або гарячкою.
У таких
пацієнтів
потрібно
вимірювати
рівні КК.
Застосування
препарату
слід припинити,
якщо рівні КК
значно
підвищені (>5 х
разів вище
ВМН) або якщо
симптоми з
боку м’язів
тяжкі та
спричиняють
щоденний
дискомфорт
(навіть якщо
рівні КК ≤ 5 х
ВМН). У разі
зникнення
симптомів та
повернення
рівня КК до
норми можна
поновити
терапію
препаратом
Роместін або
альтернативним
інгібітором
ГМГ-КоА-редуктази
у найменшій
дозі та під
ретельним
наглядом.
Регулярно
перевіряти
рівні КК в
асимптоматичних
пацієнтів
немає потреби.
Дуже рідко
повідомляли
про випадки
імуноопосередкованої
некротизуючої
міопатії
(ІОНМ) під час
або після терапії
статинами, у
тому числі
розувастатином.
Клінічними
проявами
ІОНМ є
слабкість
проксимальних
м’язів та
підвищення
рівня
креатинкінази
у сироватці
крові, що
зберігається
навіть після
припинення застосування
статинів.

Міастенія
гравіс, очна
міастенія.

У
поодиноких
випадках
повідомлялося,
що статини
індукують «de
novo» або
загострюють
вже існуючу
міастенію
гравіс або
очну міастенію
(див. розділ
«Побічні
реакції»). У
разі загострення
симптомів
слід
припинити
прийом
розувастатину.
Повідомлялося
про рецидиви
при
повторному
застосуванні
того самого
або іншого
статину.

У
клінічних
дослідженнях
не було
отримано  доказів
підвищеного
впливу на скелетну
мускулатуру
у невеликої
кількості пацієнтів,
які приймали
розувастатин
та супутні
препарати.
Однак
підвищення
частоти
міозиту та
міопатії
відзначали у
пацієнтів,
які приймали
інші
інгібітори ГМГ-КоА-редуктази
разом із
похідними
фіброєвої
кислоти, у
тому числі
гемфіброзилом,
циклоспорином,
нікотиновою
кислотою,
азольними
протигрибковими
препаратами,
інгібіторами
протеази та
макролідними
антибіотиками.
Гемфіброзил
підвищує
ризик
міопатії при
супутньому
застосуванні
з деякими
інгібіторами
ГМГ-КоА. Тому
застосовувати
Роместін у
комбінації
із гемфіброзилом
не
рекомендується.
Користь
подальшої
зміни рівня
ліпідів при
застосуванні
препарату
Роместін у
комбінації
із фібратами
або ніацином
потрібно
ретельно
зважувати
порівняно з
потенційними
ризиками, пов’язаними
із
застосуванням
таких комбінацій.
Доза 40 мг
протипоказана
при супутньому
застосуванні
фібратів
(див. розділи «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій» та
«Побічні
реакції»).

Розувастатин
не слід
застосовувати
одночасно з
системними
препаратами
фузидової
кислоти або
протягом 7
днів після
припинення
лікування
фузидовою
кислотою. Для
пацієнтів,
яким
необхідно застосування
системної фузидової
кислоти,
лікування
статинами
слід
припинити протягом
усього
терміну
прийому
фузидової
кислоти.
Повідомляли
про
рабдоміоліз
(включаючи летальні
випадки) у
пацієнтів,
які
отримували
комбінацію
фузидової
кислоти та
статинів (див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
Пацієнтам
слід
порадити
негайно
звернутися
за медичною
допомогою,
якщо вони
відчувають
будь-які
симптоми м’язової
слабкості,
болю або чутливості.
Терапію
статинами
можна продовжити
через 7 днів
після
введення
останньої
дози
фузидової
кислоти. У
виняткових
випадках,
коли є
необхідним
застосування
пролонгованої
системної
фузидової
кислоти,
наприклад, для
лікування тяжких
інфекцій, необхідність
одночасного
застосування
розувастатину
і фузидової
кислоти слід
розглядати в
кожному
конкретному
випадку і проводити
під
ретельним
медичним
наглядом.

Роместін не
слід
застосовувати
пацієнтам із
гострими,
серйозними
станами, що
свідчать про
міопатію або
можливість
розвитку ниркової
недостатності
внаслідок
рабдоміолізу
(таких як
сепсис,
гіпотензія,
значне
хірургічне втручання,
травма, тяжкі
метаболічні,
ендокринні
та
електролітичні
розлади або
неконтрольовані
судоми).

Тяжкі
шкірні
побічні
реакції.

При
застосуванні
розувастатину
повідомлялося
про тяжкі
шкірні
побічні
реакції, включаючи
синдром
Стівенса – Джонсона
(SJS) та
медикаментозну
реакцію з
еозинофілією
та
системними
проявами (DRESS),
які можуть
загрожувати
життю або
призвести до
летального наслідку
(див. розділ
«Побічні
реакції»). При
призначенні
розувастатину
пацієнтам слід
повідомляти
про ознаки та
симптоми тяжких
шкірних
реакцій та
ретельно
спостерігати
за ними. При
появі ознак
та симптомів,
що вказують
на ці
реакції,
застосування
розувастатину
слід негайно
припинити та
розглянути альтернативне
лікування.

Якщо
у пацієнта
при
застосуванні
розувастатину
розвинулася
така
серйозна
реакція як SJS
або DRESS,
лікування
розувастатином
для цього
пацієнта не
слід
відновлювати
будь-коли.

Вплив
на печінку

Які і інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази,
Роместін
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам,
які
зловживають
алкоголем
та/або мають
в анамнезі
захворювання
печінки.

Рекомендовано
перевіряти
біохімічні
показники
функції
печінки
перед
початком лікування
та через 3
місяці
потому.
Застосування
препарату
Роместін
слід
припинити або
зменшити
дозу, якщо
рівень
трансаміназ у
сироватці крові
більше ніж
втричі
перевищує ВМН.
Частота
повідомлень
про серйозні
явища з боку
печінки
(переважно
про
підвищення
рівня
трансаміназ
печінки) у
післяреєстраційному
періоді була
більшою при
застосуванні
дози 40 мг.

У пацієнтів
із вторинною
гіперхолестеринемією,
зумовленою
гіпотиреозом
або нефротичним
синдромом,
слід
спочатку
вилікувати
основну
хворобу, перш
ніж розпочинати
терапію
препаратом
Роместін.

Раса

Дослідження
фармакокінетики
свідчать про
зростання
експозиції у
пацієнтів
монголоїдної
раси
приблизно
вдвічі
порівняно з
європейцями
(див. розділи
«Спосіб
застосування
та дози»,
«Протипоказання»
та
«Фармакокінетика»).

Інгібітори
протеази

Підвищена
системна
експозиція
до розувастатину
спостерігалася
в осіб, які
застосовували
розувастатин
супутньо з
різними
інгібіторами
протеази у
поєднанні з
ритонавіром.
Слід
обміркувати
як користь
від зниження
рівня
ліпідів за
допомогою
препарату
Роместін у
пацієнтів із
ВІЛ, які
отримують
інгібітори
протеази, так
і можливість
підвищення
концентрацій
розувастатину
у плазмі
крові на
початку терапії
та при
підвищенні
дози
Роместіну у
пацієнтів,
які
отримують
інгібітори
протеази.
Одночасне
застосування
препарату з
інгібіторами
протеази не
рекомендується,
якщо доза
Роместіну не
скоригована
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози» та «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Непереносимість
лактози

Препарат
містить
лактозу.
Пацієнтам з
встановленою
непереносимістю
деяких
цукрів слід
проконсультуватися
з лікарем,
перш ніж
приймати цей
лікарський
засіб.

Інтерстиціальна
хвороба
легень

Під час
застосування
деяких
статинів, особливо
при
тривалому
лікуванні,
повідомляли
про
виняткові
випадки
інтерстиціальної
хвороби
легень (див.
розділ
«Побічні
реакції»). До
проявів цієї
хвороби
можна
віднести
задишку,
непродуктивний
кашель та
загальне
погіршення
стану
(стомлюваність,
зниження
маси тіла та
гарячка). У
разі підозри
на
інтерстиціальну
хворобу
легень
застосування
статинів
слід
припинити.

Цукровий
діабет

Деякі факти
свідчать, що
статини
підвищують
рівень
глюкози в
крові та у
деяких
пацієнтів,
яким
загрожує
високий ризик
розвитку
діабету в
майбутньому,
можуть спричиняти
гіперглікемію
такого рівня,
при якому
необхідне
належне
лікування
діабету. Цю загрозу,
однак,
перевищує
зниження
ризику судинних
порушень при
застосуванні
статинів і
тому вона не
має бути
підставою
для припинення
терапії
статинами. За
пацієнтами
групи ризику
(рівень
глюкози
натще 5,6–6,0
ммоль/л, ІМТ >30
кг/м2,
підвищений
рівень
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія)
слід
встановити
як клінічний,
так і
біохімічний
контроль згідно
з
національними
інструкціями.

У
дослідженні JUPITER
зареєстрована
загальна
частота
цукрового
діабету
становила 2,8 % у
групі
прийому
розувастатину
та 2,3 % − у групі
плацебо,
переважно у
пацієнтів із
рівнем
глюкози
натще від 5,6 до
6,9 ммоль/л.

Діти

Оцінка
лінійного
росту (зріст),
маси тіла, ІМТ
(індексу маси
тіла) та
вторинних
характеристик
статевого
дозрівання
за Таннером у
дітей віком
від 6 до 17 років,
які приймали
розувастатин,
обмежена
періодом
тривалістю 2
роки. Після 2
років
досліджуваного
лікування
жодного
впливу на
ріст, масу
тіла, ІМТ або
статеве
дозрівання
виявлено не
було (див.
розділ
«Фармакодинаміка»).
У клінічному
дослідженні
у дітей та
підлітків,
які приймали
розувастатин
протягом 52
тижнів, підвищення
рівня КК >10
разів вище ВМН
та симптоми з
боку м’язів
після
фізичного
навантаження
або
підвищеної
фізичної
активності
спостерігалися
частіше
порівняно з такими
у дорослих
(див. розділ
«Побічні реакції»).

Застосування
у період
вагітності  або
годування
груддю.

Розувастатин
протипоказаний
у період
вагітності або
годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку під час
прийому розувастатину
повинні
застосовувати
відповідні
засоби
контрацепції.

Оскільки
холестерин
та інші
продукти біосинтезу
холестерину
суттєво
важливі для розвитку
плода,
потенційний
ризик інгібування
ГМГ-КоА-редуктази
перевищує
можливу
користь від
застосування
препарату у
період
вагітності. Дослідження
на тваринах показали
обмежені
докази
репродуктивної
токсичності
(див. розділ
«Доклінічні
дані»). Якщо
пацієнтка
вагітніє у
період
застосування
препарату,
лікування
слід негайно
припинити.

Розувастатин
проникає у
молоко щурів.
Даних щодо
проникнення
препарату у
грудне
молоко у
людини немає
(див. розділ «Протипоказання»).

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Дослідження
з визначення
впливу
розувастатину
на здатність
керувати
автотранспортом
та працювати
з іншими
механізмами
не проводили.
Однак, з
огляду на
фармакодинамічні
властивості,
малоймовірно,
що розувастатин
впливатиме
на таку
здатність.
При керуванні
автотранспортом
або роботі з
механізмами
слід
враховувати
можливість
запаморочення
у період
лікування.

Спосіб
застосування
та дози.

Перед
початком
лікування
пацієнту
слід призначити
стандартну
холестерин-знижувальну
дієту, якої
слід
дотримуватись
і протягом
лікування.
Дозу слід
підбирати
індивідуально,
залежно від
мети терапії
та
ефективності
лікування,
керуючись рекомендаціями
поточних
загальноприйнятих
інструкцій.

Роместін
можна
приймати в
будь-який час
дня,
незалежно
від прийому
їжі.

Лікування
гіперхолестеринемії

Рекомендована
початкова
доза
становить 5 або
10 мг
перорально
1 раз на добу
як для пацієнтів,
які раніше не
застосовували
статини, так
і для
пацієнтів,
які до цього
застосовували
інші
інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.
При виборі
початкової
дози слід
враховувати
рівні
холестерину у
кожного
окремого
пацієнта та
ризик серцево-судинних
порушень у
майбутньому,
а також імовірність
розвитку
небажаних
реакцій. У
разі
необхідності
підвищувати
дозу до
наступного
рівня можна
через 4 тижні
(див. розділ «Фармакодинаміка»).
З огляду на
те, що на тлі
застосування
препарату в
дозі 40 мг
небажані
реакції
виникають
частіше, ніж
при менших
дозах (див.
розділ
«Побічні
реакції»),
остаточно
титрувати
дозу до максимальної
дози 40 мг
варто лише
пацієнтам
із тяжкою гіперхолестеринемією
та високим
ризиком
серцево-судинних
порушень
(зокрема у пацієнтів
із сімейною
гіперхолестеринемією),
у яких не
вдалося
досягти мети
лікування
при застосуванні
дози 20 мг і які
перебуватимуть
під
регулярним
наглядом
(див. розділ «Особливості
застосування»). На
початку
прийому
препарату у
дозі 40 мг рекомендований
нагляд
спеціалістів.

Запобігання
порушенням з
боку
серцево-судинної
системи

Існують
дані, що
зниження
ризику
порушень з
боку
серцево-судинної
системи
препарат застосовували
у дозі 20 мг на
добу (див.
розділ
«Фармакодинаміка»).

Застосування
пацієнтам
літнього
віку

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів
віком > 70
років
становить 5
мг (див. розділ
«Особливості
застосування»).
Інша
корекція
дози залежно
від віку
непотрібна.

Пацієнти
із нирковою
недостатністю

Пацієнтам
із легкими
або
помірними
порушеннями
функції
нирок
корекція
дози не потрібна.

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів із
помірними
порушеннями
функції нирок
(кліренс
креатиніну <60
мл/хв)
становить 5 мг.
Доза 40 мг
протипоказана
пацієнтам із
помірними
порушеннями
функції
нирок. Застосування
розувастатину
пацієнтам із
тяжкими
порушеннями
ниркових
функції
протипоказано
у будь-яких
дозах (див.
розділи
«Протипоказання»
та «Фармакокінетика»).

Пацієнти
із
порушеннями
функції
печінки

У пацієнтів
із
порушеннями
печінки, що
оцінювалися
у 7 або менше
балів за
шкалою Чайлда-П’ю,
підвищення
системної
експозиції
розувастатину
не
спостерігається.
Однак в осіб
із
порушеннями
у 8 та 9 балів за
шкалою Чайлда-П’ю
системна
експозиція
зростала (див.
розділ
«Фармакокінетика»).
У таких пацієнтів
доцільною є
оцінка
функції
нирок (див.
розділ
«Особливості
застосування»).
Досвід
застосування
препарату
пацієнтам,
які набрали
більше 9
балів за
шкалою Чайлда-П’ю,
відсутній.
Роместін
протипоказаний
пацієнтам з
активними
захворюваннями
печінки (див.
розділ «Протипоказання»).

Раса

У
пацієнтів
монголоїдної
раси
спостерігалася
підвищена
системна
експозиція
препарату
(див. розділи «Протипоказання», «Особливості
застосування»
та «Фармакокінетика»).
Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів
азійського
походження
становить 5
мг; доза 40 мг
таким
пацієнтам
протипоказана.

Генетичний
поліморфізм

Певні типи
генетичного
поліморфізму
можуть
призводити
до
підвищення
експозиції розувастатину
(див. розділ
«Фармакокінетика»).
Пацієнтам із
відомою
наявністю
таких типів
поліморфізму
рекомендується
застосовувати
меншу добову
дозу розувастатину.

Пацієнти
зі
схильністю
до розвитку
міопатії

Рекомендована
початкова
доза для
пацієнтів зі
схильністю
до розвитку
міопатії становить
5 мг (див. розділ
«Особливості
застосування»).

Доза 40
мг протипоказана
деяким із
таких
пацієнтів
(див. розділ «Протипоказання»).

Супутнє
застосування

Розувастатин
є субстратом
різних
транспортних
білків
(наприклад
ОАТР1В1 та BCRP).
Ризик міопатії
(в тому числі
рабдоміолізу)
зростає при
супутньому
застосуванні
розувастатину
із певними
лікарськими
засобами, що
можуть
підвищувати
концентрацію
розувастатину
у плазмі крові
внаслідок
взаємодії з
цими
транспортними
білками
(наприклад
циклоспорином
та певними
інгібіторами
протеази, в
тому числі комбінаціями
ритонавіру з
атазанавіром,
лопінавіром
та/або
типранавіром;
див. розділи
«Особливості
застосування»
та «Взаємодія
з іншими
лікарськими засобами
та інші види
взаємодій»). У
разі
можливості
слід
розглянути
застосування
альтернативних
лікарських
засобів та, у
разі необхідності,
тимчасово
перервати
терапію препаратом
Роместін.
Якщо
супутнього
застосування
цих
лікарських
засобів із
Роместіном
уникнути
неможливо,
слід
ретельно
зважити
користь та
ризик від
супутнього
застосування
та
відповідним
чином
відкорегувати
дозу
препарату
Роместін
(див. розділ
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Діти.

Застосування
препарату
дітям має
проводити
лише
спеціаліст.

Застосовувати
дітям та
підліткам віком
від 6
до 17 років (стадія
Таннера ˂ІІ–V).

Гетерозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Звичайна
початкова
добова доза
для дітей та
підлітків із
гетерозиготною
сімейною гіперхолестеринемією
становить 5
мг на добу.

-       Звичайна
доза для
дітей віком
від 6 до 9 років
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 5 мг до
10 мг перорально
один раз на
добу. Безпека
та ефективність
застосування
лікарського
засобу у дозах
більше 10 мг у
цій
популяції не
досліджувалися.

-       Звичайна
доза для
дітей віком
від 10 до 17 років
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 5 мг до
20 мг перорально
один раз на
добу. Безпека
та ефективність
застосування
лікарського
засобу в дозах
більше 20 мг у
цій
популяції не
досліджувалися.

Підвищувати
дозу слід
відповідно
до індивідуальної
відповіді
дитини на
лікування та
переносимості
препарату,
дотримуючись
рекомендацій
щодо
лікування
дітей (див. розділ
«Особливості
застосування»).
Перед
початком
терапії
розувастатином
дітям та
підліткам
слід
призначити
стандартну гіпохолестеринемічну
дієту, якої
пацієнти
мають
дотримуватися
і протягом
лікування.

Гомозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Рекомендована
максимальна
доза для дітей
віком від 6 до
17 років із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить 20 мг
один раз на
добу.

Рекомендована
початкова
доза становить
від
5 мг до 10 мг
один раз на
добу залежно
від віку,
маси тіла та
попереднього
застосування
статинів.
Підвищувати
до
максимальної
дози 20 мг
один раз на
добу слід
відповідно
до
індивідуальної
відповіді
дитини на лікування
та
переносимості
препарату,
дотримуючись
рекомендацій
щодо
лікування дітей
(див. розділ «Особливості
застосування»).
Перед
початком
терапії
розувастатином
дітям та
підліткам
слід
призначити
стандартну
гіпохолестеринемічну
дієту, якої
пацієнти
мають дотримуватися
і протягом
лікування.

Досвід
лікування
цієї
популяції у
дозах більше
20 мг
обмежений.

Таблетки
по 40 мг не застосовувати
дітям.

Діти
віком до 6 років

Безпеку
та
ефективність
застосування
лікарського
засобу дітям
віком до
6 років не
вивчали. Таким
чином,
препарат не
рекомендується
застосовувати
дітям віком до 6
років.

Передозування.

Специфічного
лікування
передозування
немає. У разі
передозування
пацієнта
слід лікувати
симптоматично
та, у разі
необхідності,
вжити
підтримувальних
заходів.
Потрібно
контролювати
функції печінки
та рівні КК.
Ефективність
гемодіалізу
малоймовірна.

Побічні
реакції.

Небажані
явища, що
відзначаються
при застосуванні
розувастатину,
зазвичай
легкі та
тимчасові. Менше
4 % пацієнтів,
які приймали
розувастатин
у контрольованих
клінічних
дослідженнях,
припинили
лікування
через
розвиток
побічних
реакцій.

Нижче
представлений
профіль
небажаних
реакцій на
розувастатин
за даними
клінічних
досліджень
та великого
досвіду
післяреєстраційного
застосування
препаратів
розувастатину.
Небажані
реакції
класифіковані
за частотою
та
системно-органними
класами (СОК).

За частотою
небажані
реакції
розподілені
таким чином:
часто (≥1/100 та <1/10),
нечасто (≥1/1000 та
<1/100), рідко (≥1/10000 та
<1/1000), дуже рідко
(<1/10000), частота
невідома
(неможливо
оцінити за
наявними
даними).

З боку
крові та
лімфатичної
системи: рідко – тромбоцитопенія.

З
боку імунної
системи: рідко – реакції
гіперчутливості,
в тому числі
ангіоневротичний
набряк.

Ендокринні
розлади:
часто −
цукровий
діабет1.

Психічні
розлади:
частота
невідома –
депресія.

З
боку
нервової
системи: часто
− головний
біль,
запаморочення;
дуже рідко − поліневропатія,
втрата
пам’яті; частота
невідома − периферична
невропатія,
розлади сну
(в тому числі
безсоння та
нічні
кошмари),
міастенія
гравіс.

З боку
органів зору:
частота
невідома – очна
міастенія.

З
боку органів
дихання,
грудної
клітки та середостіння:
частота
невідома −
кашель,
задишка.

З
боку
шлунково-кишкового
тракту: часто
− запор,
нудота,
абдомінальний
біль; рідко –
панкреатит;
частота
невідома –
діарея.

З
боку
гепатобіліарної
системи:
рідко −
підвищення
рівня
печінкових
трансаміназ;
дуже рідко – жовтяниця,
гепатит.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини:
нечасто −
свербіж,
висип,
кропив’янка;
частота
невідома −
синдром
Стівенса−Джонсона,
медикаментозна
реакція з
еозинофілією
та
системними
проявами (DRESS).

З
боку
скелетної
мускулатури
та сполучної
тканини:
часто –
міалгія, рідко
− міопатія (в
тому числі
міозит),
рабдоміоліз,
вовчакоподібний
синдром,
розрив м'язів;
дуже рідко –
артралгія;
частота
невідома −
порушення з
боку
сухожиль,
інколи
ускладнені
розривами,
імуноопосередкована
некротизуюча
міопатія.

З
боку нирок та
сечовидільної
системи:  дуже
рідко –
гематурія.

З
боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз: дуже
рідко –
гінекомастія.

Загальні
розлади та
стан місця
введення: часто
– астенія;
частота
невідома –
набряк.

1 Частота
залежить від
наявності
факторів ризику
(рівень
глюкози
натще ≥5,6
ммоль/л, ІМТ >30
кг/м2,
підвищені
рівні
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія
в анамнезі).

Як і при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА,
частота
небажаних
реакцій має
тенденцію
залежати від
дози.

Вплив
на нирки

Протеїнурія,
виявлена
у
результаті
аналізу за
тест-смужками переважно
канальцевого
походження,
спостерігалася
у пацієнтів,
які
застосовували
розувастатин.
Зміни вмісту
білка у сечі
від нуля або
слідів до
значення ++
або більше спостерігалися
у <1 % пацієнтів
у деяких
часових
точках у ході
застосування
препарату в
дозах 10 та 20 мг і
у приблизно 3 %
– при дозі 40 мг.

Невелике
збільшення
частоти
зміни вмісту
від нуля або
слідів до
значення +
спостерігалися
при дозі 20 мг. У
більшості
випадків
протеїнурія
зменшувалася
або зникала
спонтанно
при продовженні
терапії. За
даними
клінічних
досліджень
та
постмаркетингових
спостережень
на даний час
не виявлено
причинно-наслідкового
зв’язку між
протеїнурією
та гострим
або прогресуючим
захворюванням
нирок.

На тлі
застосування
препаратів
розувастатину
відзначено
випадки
гематурії; за
даними клінічних
досліджень,
частота її
мала.

Вплив на
скелетну
мускулатуру

Ураження
скелетної
мускулатури,
такі як міалгія,
міопатія (в
тому числі
міозит), та зрідка
рабдоміоліз
із гострою
нирковою недостатністю
чи без неї
були
відзначені
при застосуванні
будь-яких доз
розувастатину,
особливо при
дозах > 20 мг.

У
пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
спостерігалося
дозозалежне
зростання
рівнів КК; у
більшості
випадків
явище було
слабким, асимптоматичним
та
тимчасовим.
Якщо рівні КК
підвищені (>5
разів вище
ВМН),
лікування
слід
припинити
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Вплив на
печінку

Як і
при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у невеликої
кількості
пацієнтів,
які приймали
розувастатин,
відзначалося
дозозалежне
збільшення
рівня трансаміназ;
у більшості
випадків
явище було слабким,
асимптоматичним
та
тимчасовим.

На тлі
застосування
деяких
статинів
відзначалися
такі
небажані
явища:

-
розлад
статевої
функції;

-
окремі
випадки
інтерстиціальної
хвороби легень,
особливо при
тривалому
застосуванні
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Частота
повідомлень
про
рабдоміоліз,
серйозні
порушення з
боку нирок та
печінки (переважно
підвищення
активності
печінкових
трансаміназ)
більша при
застосуванні
препарату в
дозі 40 мг.

Діти

Підвищення
рівня
креатинкінази
>10 разів вище
ВМН та
симптоми з
боку м’язів
після фізичного
навантаження
або
підвищеної
фізичної
активності
спостерігалися
частіше у
52-тижневому
клінічному
дослідженні
з участю
дітей та
підлітків
порівняно з
дорослими  (див.
розділ «Особливості
застосування»).
Проте
профіль
безпеки
розувастатину
у дітей та
підлітків
був подібним
до такого у дорослих.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua

Термін
придатності. 3
роки.

Умови
зберігання.

Зберігати в
оригінальній
упаковці у
недоступному
для дітей
місці при
температурі
не вище 30° С.

Упаковка.

По 10 таблеток
у блістері;
по 3 блістери
у картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

Артура
Фармасьютікалз
Пвт. Лтд. (РОМЕСТІН®
5, РОМЕСТІН® 10, РОМЕСТІН®
20).

або

Ананта
Медікеар
Лімітед  (РОМЕСТІН®
10, РОМЕСТІН® 20).

Місцезнаходження
виробника та
його адреса
місця
провадження
діяльності.

Артура
Фармасьютікалз
Пвт. Лтд.

1505
Портія Роуд,
Шрі Сіті СЕЗ,
Сетяведу
Мандал, Район
Чіттор – 517 588,
штат Андхра
Прадеш,
Індія.

або

Ананта
Медікеар
Лімітед

Чак 17
МЛ, Агро фуд
парк Роуд,
РІІКО
Індастріал
Еріа, Удіог
Віхар,
Шріганганагар-335002
(Раджастан),
Індія.

Заявник.

Ананта
Медікеар Лтд.

Місцезнаходження
заявника
та/або
представника
заявника.

Сьют 1, 2
Стейшн Корт,
Імперіал
Варф, Таунмед
Роад, Фулхам,
Лондон,
Велика
Британія.