ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського засобу

КОКСЕРИН

Склад:

діюча
речовина: cycloserine;

1
капсула
містить
циклосерину
250 мг;

допоміжні
речовини: магнію
оксид легкий,
магнію оксид
важкий,
тальк;

тверда
желатинова
капсула (оболонка
капсули) містить: жовтий
захід FCF (Е 110),
кармоїзин
(Е 122),
діамантовий
синій (Е 133),
титану
діоксид (Е 171).

Лікарська
форма. Капсули.

Основні
фізико-хімічні
властивості: тверда
желатинова
капсула № 1
темно-бордового
кольору, що
містить
порошок від
білого до
світло-жовтого
кольору.

Фармакотерапевтична
група.

Засоби,
що діють на
мікобактерії.
Антибіотики.
Код АТХ J04A В01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Коксерин
чинить
бактеріостатичну
та бактерицидну
дію залежно
від
концентрації
препарату в
місці
запалення та
чутливості
мікроорганізмів.
Механізм дії
полягає в інгібуванні
синтезу
клітинної
стінки чутливих
штамів
грампозитивних
і
грамнегативних
бактерій та Mycobacterium
tuberculosis.
Циклосерин
слід
застосовувати
у комбінації
з іншими
протитуберкульозними
препаратами.

Фармакокінетика.

Після
прийому
внутрішньо
циклосерин
швидко
всмоктується
зі
шлунково-кишкового
тракту. Рівня
концентрації
у плазмі
крові, що визначається,
досягає
протягом 1
години. Вільно
розподіляється
у тканинах та
рідинах організму.
Проникає
через
гематоенцефалічний
бар’єр;
концентрація
препарату, що
досягається
у
спинномозковій
рідині, близька
до
концентрації
у плазмі
крові. У
хворих на
туберкульоз
циклосерин
визначається
у мокротинні,
препарат
також
потрапляє у
плевральну
та асцитну
рідини, жовч,
амніотичну
рідину та
кров плода,
грудне
молоко,
тканини легень
та лімфоїдну
тканину.

Виводиться
нирками,
визначається
у сечі через 30
хв після прийому.
Приблизно 66 %
циклосерину
виводиться у незміненому
стані із
сечею
протягом 24
годин. 10 %
виводиться
протягом
наступних 48
годин. З калом
виділяється
незначна
кількість препарату.

Приблизно
35 %
циклосерину
метаболізується,
але
метаболіти
неідентифіковані.

Період
напіввиведення
препарату
становить 8-12
годин.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Активна
форма
легеневого
та
позалегеневого
туберкульозу
в складі
комбінованої
терапії, при
умові
чутливості
мікроорганізмів
до
циклосерину
і після
неефективного
лікування
основними
лікарськими
засобами
(застосовують
тільки  як
препарат другого
ряду).

Гострі
інфекції
сечовивідних
шляхів, спричинені
чутливими
мікроорганізмами
тільки тоді,
коли
звичайна
терапія
виявилася неефективною
і коли була
визначена
чутливість
мікроорганізмів
до цього
препарату.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
циклосерину
або до
будь-яких
інших
компонентів
препарату. Органічні
захворювання
центральної
нервової
системи,
депресія,
порушення
психіки,
виражене
збудження чи
психоз, епілепсія,
схильність
до судомних
нападів, відомості
в анамнезі
про психічні
захворювання,
тяжка
ниркова
недостатність (кліренс
креатиніну
менше 250 мл/хв), серцева
недостатність,
алкоголізм.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Одночасне
застосування
етіонаміду
потенціює
нейротоксичні
ефекти
циклосерину.
Алкоголь та
циклосерин
несумісні,
особливо під
час прийому
великих доз
препарату
(алкоголь
підвищує
ризик
виникнення
епілептичних
нападів).

Хворим,
які
приймають
циклосерин
та ізоніазид,
слід
перебувати
під наглядом
лікаря,
оскільки при
цій
комбінації
можливе посилення
токсичного
ефекту на
центральну нервову
систему і
може
виникнути
необхідність
у корекції
дози.

Особливості
застосування.

Лікування
Коксерином
припиняють
чи зменшують
дозування у
разі
виникнення
алергічного
дерматиту
або
симптомів
ураження
нервової
системи:
судоми,
психоз,
сонливість,
депресія,
сплутаність
свідомості,
гіперрефлексія,
головний
біль, тремор,
запаморочення,
парез,
дизартрія.

Терапевтичний
індекс
циклосерину
низький. Під
час
лікування
пацієнтів із
порушеннями
функції
нирок, які
приймають
добову дозу
циклосерину
понад 500 мг і у
яких
проявляються
симптоми
передозування,
рівень
циклосерину
в крові
потрібно
контролювати
щонайменше 1
раз на
тиждень. Дозу
корегують
таким чином,
щоб
підтримуючий
рівень препарату
в крові був
нижчим за 30
мг/л.

У
пацієнтів із
нирковою
недостатністю
помірного та
середнього
ступеня
тяжкості слід
знижувати
дозу
циклосерину.

Хворим,
які
приймають
понад 500 мг
циклосерину
на добу, слід перебувати
під наглядом
лікаря через
ризик
виникнення
симптомів
передозування.

Отруєння
може
спостерігатися,
якщо рівень
препарату в
крові вищий,
ніж 30 мг/л, що є
результатом
передозування
чи порушення
кліренсу
препарату.

Під
час
застосування
препарату потрібно
контролювати
гематологічні
показники,
видільну
функцію
нирок, рівень
препарату в
крові та
функцію
печінки.

Перед
початком
лікування
слід
виділити культуру
мікроорганізмів
та визначити
чутливість
штаму до
даного
препарату. У
разі туберкульозної
інфекції
слід
визначити
чутливість
штаму до інших
протитуберкульозних
засобів.

Протисудомні
та седативні
препарати
можуть бути
ефективними
для
профілактики
симптомів
ураження
центральної
нервової системи,
наприклад
судом,
збудження,
тремору.

Для
профілактики
побічних
нейротоксичних
ефектів
призначають
психотропні
препарати
бензодіазепінового
ряду:
діазепам (5 мг)
або
феназепам (1
мг) на ніч,
ноотропні
препарати:
пірацетам (по
800 мг 2 рази на
добу),
піридоксин,
глютамінову
кислоту 1 г 3
рази на добу.

У
деяких випадках
застосування
циклосерину
та інших
протитуберкульозних
препаратів
призводить
до розвитку
недостатності
вітаміну В12 або
фолієвої
кислоти в
організмі,
мегалобластної
та
сидеробластної
анемії. У
випадку
виникнення
анемії під
час прийому
протитуберкульозних
засобів
потрібно
провести
відповідне
лікування.

Вміст
азобарвників
- жовтий
захід FCF (Е 110) та
кармоїзин
(Е 122), може
спричиняти
алергічні
реакції.

Циклосерин
знижує вміст
цукру як у
здорових
добровольців,
так і у
хворих на
цукровий діабет.
Циклосерин
спричиняє
загострення
порфірії,
тому не
рекомендується
застосовувати
препарат
хворим на
порфірію.

Застосування
у період
вагітності
або
годування
груддю.

У
період
вагітності
препарат
застосовують
лише у разі
крайньої
необхідності,
коли немає
альтернативних
методів
лікування та
потенційна
користь для
матері
перевищує
ризик для
плода.

У
разі
необхідності
застосування
препарату
годування
груддю на цей
період слід припинити.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Під
час
лікування
необхідно
утримуватися
від
керування
автотранспортом
і занять іншими
потенційно
небезпечними
видами
діяльності,
що
потребують
підвищеної
концентрації
уваги і
швидкості психомоторних
реакцій.

Спосіб
застосування
та дози.

Препарат
застосовують
внутрішньо
незалежно
від вживання
їжі, але для
запобігання побічних
ефектів з
боку
травного
тракту його
краще
застосовувати
під час їди.

Дорослі. Звичайна
доза
становить
від 500 до 1000 мг на
добу за
кілька
прийомів.
Початкова
доза для дорослих
найчастіше
становить 250
мг 2 рази на добу
з 12-годинним
інтервалом
протягом 2
тижнів.
Добова доза
не повинна перевищувати
1 г.

Діти
віком від 5
років. Звичайна
доза
становить
від 10 мг/кг
маси тіла на
добу,
розподілена
на 2 прийоми,
після цього
її корегують
залежно від
концентрації
препарату у
плазмі крові
та
терапевтичного
ефекту.
Бажана
пікова
концентрація
в плазмі
крові – 15–40
мкг/мл.
Добова доза
не повинна перевищувати
750 мг.

Пацієнти
літнього
віку.
Пацієнтам
віком від 60
років, а
також з масою
тіла менше 50
кг
рекомендована
доза дорівнює
250 мг
циклосерину 2
рази на добу.

Тривалість
лікування
залежить від
перебігу
захворювання,
лабораторних
та радіологічних
даних та
переносимості
циклосерину.

Діти.

Достатнього
досвіду
застосування
циклосерину
дітям немає,
тому тільки у
разі крайньої
потреби та
під суворим
наглядом
лікаря з
особливою
обережністю
призначають
препарат
дітям віком
від 5 років.

Передозування.

Може
спостерігатися
гостре
отруєння, якщо
дорослий
хворий
прийняв
понад 1 г
препарату.
Хронічна
токсичність
залежить від
дозування та
може
виникати,
якщо в
організм щодоби
надходить
понад 500 мг
препарату. У
випадку
застосування
препарату
хворим із
порушеннями
функції
нирок див.
розділи «Протипоказання»
та
«Особливості
застосування».

У
пацієнтів,
які
отримували
більше 1 г
циклосерину
на добу,
можливий
розвиток
найбільш
серйозної
побічної дії
препарату –
серцевої
аритмії та
раптового
розвитку
застійної
хронічної
серцевої
недостатності
(рідко).

Зазвичай
токсичні
ефекти
проявляються
з боку
центральної
нервової
системи:
головний
біль,
запаморочення,
сплутаність
свідомості,
підвищена
дратівливість,
парестезії,
дизартрія,
психоз. У
разі прийому
високих доз можливе
виникнення
периферичних
парезів, судом
та коми.
Етанол
підвищує
ризик виникнення
епілептичних
нападів.

Лікування. Рекомендується
проводити
симптоматичне
та
підтримуюче
лікування,
активоване
вугілля
ефективніше
для
зменшення
всмоктування
препарату,
ніж
промивання
шлунка. У
разі
розвитку нейротоксичного
ефекту
потрібно
вводити 200-300 мг
піридоксину
на добу. Під
час
гемодіалізу
циклосерин
виводиться з
крові, але не
виключений
розвиток
токсичного
ефекту, що може
становити  загрозу
для життя.

Побічні
реакції.

Більшість
побічних
ефектів
пов’язані з порушеннями
функції  центральної
нервової
системи або
підвищеною
чутливістю
до  лікарського
засобу.

З
боку
нервової
системи (у
випадках
прийому доз
більше 500 мг на добу): головний
біль,
запаморочення,
парестезії, парез,
гіперрефлексія,
тремор,
периферичні
неврити,
атаксія,
епілептиформні
напади, великі
та малі
клонічні
судоми, кома.

З
боку психіки: тривожність,
відчуття
тривоги,
підвищена
дратівливість,
нервозність, агресія,
подразливість,
порушення
сну, сонливість,
погіршення
пам’яті,
дезорієнтація,
психоз,
депресія,
можливі
суїцидальні
спроби,
параноя,
зміна
характеру,
відчуття страху,
порушення
мовлення,
дизартрія,
шум у вухах,
психомоторне
збудження,
галюцинації, сплутаність
свідомості,
втрата
свідомості.

Побічні
реакції з
боку
нервової
системи виникають
здебільшого
протягом
перших двох
тижнів і
переважно у
пацієнтів,
які отримують
500 мг
циклосерину
на добу.

З
боку
травного
тракту:  блювання,
нудота,
сухість у роті,
втрата
апетиту, біль
у животі.

З
боку
гепатобіліарної
системи: підвищення
рівня
трансаміназ
крові, гепатит,
особливо у
пацієнтів із
захворюваннями
печінки.

З
боку шкіри та
підшкірної
клітковини: шкірні
висипання,
свербіж,
петехіально-папульозні
висипи, фоточутливість.

З
боку
опорно-рухового
апарату: артралгія,
міальгія.

З
боку імунної
системи: реакції
підвищеної
чутливості/алергічні
реакції.

Інші: мегабластна
анемія,
фолієва і В12-дефіцитна
анемія,
сидеробластна
анемія, підвищення
температури
тіла, зниження
цукру в
крові,
загострення
порфірії.

Повідомляли
про випадки
серцевих
аритмій та
раптовий
розвиток
хронічної
серцевої
недостатності
у пацієнтів,
які отримували
циклосерин
від 1 до 1,5 г на
добу.

Термін
придатності.

У
стрипах: 2
роки.

У
блістерах: 3 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати
при
температурі
не вище 25 °С в
оригінальній
упаковці.

Зберігати у
недоступному
для
дітей  місці.

Упаковка.

По 10 капсул у
стрипі. По 10
стрипів у
картонній
упаковці.

По 10 капсул у блістері.
По 9 або 10
блістерів у
картонній
упаковці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.

МАКЛЕОДС
ФАРМАСЬЮТИКАЛС
ЛІМІТЕД.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

Фаза ІІ,
Плот № 12, 15, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28 i
30,
Сюрвей № 366,
Прем’єр
Індастріал
Істейт,
Качигам,
Даман, 396210,
Індія.