ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

Аторвастатин-Тева

(Atorvastatin-Teva)

Склад:

діюча
речовина:
аторвастатин
(у вигляді
аторвастатину
кальцію);

1 таблетка,
вкрита
плівковою
оболонкою,
містить
аторвастатину
10 мг або 20 мг,
або 40 мг, або 80 мг
(у вигляді
аторвастатину
кальцію);

допоміжні
речовини: целюлоза
мікрокристалічна,
кальцію карбонат,
мальтоза,
натрію
кроскармелоза,
суміш
полісорбату
80 та магнію
алюмінометасилікату
(тип I-A), магнію
стеарат;

оболонка:
гіпромелоза,
гідроксипропілцелюлоза
низькозаміщена,
триетилцитрат,
полісорбат 80,
титану
діоксид (E 171).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
10 мг: білі або
майже білі еліптичні,
двоопуклі,
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з
тисненням
«10» з одного боку
та гладкі з іншого
боку,
розміром
приблизно 8,00 х 4,40
мм;

таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
20 мг: білі або
майже білі еліптичні,
двоопуклі,
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з
тисненням
«20» з одного боку
та лінією
розлому з іншого
боку,
розміром
приблизно 10,00 х
5,50 мм;

таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
40 мг: білі або
майже білі еліптичні,
двоопуклі,
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з
тисненням
«40» з одного боку
та лінією
розлому з іншого
боку,
розміром
приблизно 12,80 х
6,90 мм;

таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
80 мг: білі або
майже білі еліптичні,
двоопуклі, таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, з
тисненням
«80» з одного боку
та лінією
розлому з іншого
боку,
розміром
приблизно 16,00 х 8,70
мм.

Фармакотерапевтична
група. Засоби,
що впливають
на
серцево-судинну
систему. Гіполіпідемічні
засоби. Інгібітори
ГМГ-КоА-редуктази.
Аторвастатин.
Код АТХ: C10AA05.

Фармакологічні
властивості.

Механізм
дії. Аторвастатин
є
селективним,
конкурентним
інгібітором (обмежує
швидкість)
ГМГ-КоА-редуктази
− ферменту, відповідального
за
перетворення
3-гідрокси-3-метил-глутарил-коензиму
А на
мевалонат,
попередник
стеролів,
включаючи
холестерин.
Тригліцериди
та
холестерин у
печінці вбудовуються
в
ліпопротеїни
дуже низької щільності
(ЛПДНЩ) і
вивільняються
в плазму крові
для доставки
до
периферичних
тканин.
Ліпопротеїни
низької
щільності
(ЛПНЩ) утворюються
з ЛПДНЩ і
катаболізуються
переважно
через
рецептор із
високою
спорідненістю
з ЛПНЩ
(рецептор
ЛПНЩ).

Аторвастатин
знижує
концентрацію
холестерину та
ліпопротеїнів
у сироватці
крові шляхом
інгібування
ГМГ-КоА-редуктази
та,
відповідно,
біосинтезу
холестерину
в печінці, а
також
збільшує
кількість
печінкових
рецепторів
ЛПНЩ на
поверхні
клітин для
посиленого захоплення
та
катаболізму
ЛПНЩ.

Фармакодинаміка.
Аторвастатин
зменшує синтез
ЛПНЩ і
кількість
частинок
ЛПНЩ.
Аторвастатин
викликає
значне та
тривале
підвищення
активності
рецепторів
ЛПНЩ у
поєднанні зі
сприятливою
зміною
якості
циркулюючих
частинок
ЛПНЩ.
Аторвастатин
ефективний у
зниженні
рівня
холестерину
ЛПНЩ у
пацієнтів із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією,
тобто у категорії
пацієнтів,
яка зазвичай
не реагує на гіполіпідемічні
лікарські
засоби.

Фармакокінетика.

Абсорбція.
Аторвастатин
швидко
абсорбується
після перорального
прийому,
максимальна
концентрація
в плазмі (Cmax)
досягається
протягом 1–2
годин.
Ступінь
абсорбції аторвастатину
збільшується
пропорційно
його дозі.
Біодоступність
аторвастатину
в таблетках,
вкритих
оболонкою,
становить 95–99 % його
біодоступності
порівняно з
розчином для
перорального
застосування.
Абсолютна
біодоступність
аторвастатину
становить
приблизно 12 %, а
системна
доступність
інгібуючої
активності ГМГ-КоА-редуктази
− близько 30 %.
Низька
системна
доступність
пояснюється
пресистемним
кліренсом у
слизовій оболонці
шлунково-кишкового
тракту та/або
пресистемним
метаболізмом
у печінці.

Розподіл. Середній
об'єм
розподілу
аторвастатину
становить приблизно
381 л.
Аторвастатин
зв'язується з
білками
плазми на > 98 %.

Метаболізм. Аторвастатин
метаболізується
цитохромом P450 3A4
до орто- та
парагідроксильованих
похідних і різних
продуктів
бета-окислення.
Окрім інших
шляхів ці
продукти
далі
метаболізуються
шляхом глюкуронізації.
В умовах in vitro
інгібування
ГМГ-КоА-редуктази
орто- та
парагідроксильованими
метаболітами
еквівалентне
такому для аторвастатину.
Приблизно 70 %
циркулюючої
інгібіторної
активності
відносно
ГМГ-КоА-редуктази
пов'язано з
активними
метаболітами.

Виведення. Аторвастатин
виводиться
переважно з
жовчю після
печінкового
та/або
позапечінкового
метаболізму.
Однак аторвастатин
не зазнає
значної
ентерогепатичної
рециркуляції.
Середній
період напіввиведення
аторвастатину
з плазми крові
людини
становить
приблизно 14
годин. Період
напіввиведення
інгібіторної
активності
ГМГ-КоА-редуктази
становить
приблизно 20–30
годин
завдяки
участі
активних
метаболітів.

Аторвастатин
є субстратом
печінкових
транспортерів,
поліпептиду
1B1 (OATP1B1) і
транспортера
1B3 (OATP1B3), що
транспортує
органічні
аніони. Метаболіти
аторвастатину
є
субстратами OATP1B1.
Аторвастатин
також
визначено як
субстрат
ефлюксних
транспортерів
P-глікопротеїну
(P-gp) і білка
резистентності
раку
молочної залози
(BCRP), які можуть
обмежувати
всмоктування
аторвастатину
в кишечнику
та кліренс аторвастатину
з жовчю.

Особливі
групи
пацієнтів

Пацієнти
літнього віку

Концентрація
аторвастатину
та його активних
метаболітів
у плазмі
крові
здорових осіб
літнього
віку є вищою,
ніж у молодих
осіб, тоді як
вплив на
ліпіди є
порівнянним
з таким у
пацієнтів
молодшого
віку.

Діти

У
відкритому 8-тижневому
дослідженні за
участю дітей
(віком 6–17
років) на
стадії
Таннера 1 (N=15) і
стадії
Таннера ≥ 2 (N=24)
із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
та
початковим
рівнем
холестерину
ЛПНЩ ≥ 4
ммоль/л
пацієнти
отримували 5
мг або 10 мг
аторвастатину
у вигляді
жувальних
таблеток або
10 мг або 20 мг
аторвастатину
у вигляді
таблеток, вкритих
плівковою
оболонкою,
один раз на добу
відповідно.
Маса тіла
була єдиною
значущою
коваріатою в
популяційній
ФК моделі аторвастатину.
Очевидний
кліренс
аторвастатину
при
пероральному
застосуванні
у дітей був
подібним до
такого у
дорослих при
алометричному
масштабуванні
за масою
тіла.
Послідовне
зниження
рівня
холестерину
ЛПНЩ та
загального
холестерину
спостерігалося
в діапазоні
експозиції
аторвастатину
та о-гідроксиаторвастатину.

Стать

Концентрації
аторвастатину
та його активних
метаболітів
у жінок
відрізняються
від
концентрацій
у чоловіків
(у жінок
показники Cmax приблизно
на 20 % вище, а
показники AUC приблизно
на 10 % нижчі). Ці
відмінності
не мали
клінічного
значення та
не призвели
до клінічно
значущих
відмінностей
у впливі на
рівень
ліпідів у
чоловіків і
жінок.

Порушення
функції
нирок

Захворювання
нирок не
впливають на
концентрацію
аторвастатину
та його
активних метаболітів
у плазмі
крові чи на
їхній вплив
на рівень
ліпідів.

Порушення
функції
печінки

Концентрація
аторвастатину
та його активних
метаболітів
у плазмі
помітно
підвищується
(Cmax – приблизно
в 16 разів, AUC – приблизно
в 11 разів) у
пацієнтів із
хронічним
алкогольним
ураженням
печінки (клас
В за Чайлдом –
П'ю).

Поліморфізм
SLCO1B1

Поглинання
печінкою
всіх
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
включаючи
аторвастатин,
відбувається
за участю транспортера
OATP1B1. У
пацієнтів із
поліморфізмом
SLCO1B1 існує ризик
підвищення
експозиції аторвастатину,
що може
призвести до
підвищення
ризику
рабдоміолізу
(див. розділ «Особливості
застосування»).
Поліморфізм
гена, що
кодує OATP1B1 (SLCO1B1 c.521CC),
пов'язаний із
2,4-кратною
експозицією
аторвастатину
(AUC) порівняно з
такою в осіб
без цього
варіанту
генотипу (c.521TT). У таких
пацієнтів
також
можливе
генетичне
порушення
печінкового
поглинання
аторвастатину.
Можливий
вплив на ефективність
лікарського
засобу
невідомий.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Гіперхолестеринемія

Аторвастатин-Тева
показаний як
доповнення
до дієти для
зниження
підвищеного
рівня
загального
холестерину
(загального
ХС), холестерину
ЛПНЩ (ХС-ЛПНЩ),
аполіпопротеїну
B і
тригліцеридів
у дорослих,
підлітків і
дітей віком
від 10 років із
первинною
гіперхолестеринемією,
включаючи
сімейну
гіперхолестеринемію
(гетерозиготний
варіант) або
комбіновану (змішану)
гіперліпідемію
(що
відповідає
типам IIa та IIb
класифікації
Фредріксона),
коли реакція
на дієту та
інші
нефармакологічні
заходи є недостатньою.

Аторвастатин-Тева
також
показаний
для зниження
рівня
загального
ХС та ХС-ЛПНЩ
у дорослих із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
як
доповнення
до інших гіполіпідемічних
методів
лікування
(наприклад,
аферез ЛПНЩ)
або якщо таке
лікування
недоступне.

Профілактика
серцево-судинних
захворювань

Профілактика
серцево-судинних
ускладнень у
дорослих
пацієнтів,
які мають
високий
ризик
першого
серцево-судинного
ускладнення,
як
доповнення
до корекції
інших
факторів
ризику.

Протипоказання.

Аторвастатин-Тева
протипоказаний
пацієнтам:

- із
підвищеною
чутливістю
до діючої
речовини або
до будь-якої
з допоміжних
речовин, що
входять до
складу
лікарського
засобу;

- із
активним
захворюванням
печінки або
незрозумілим
стійким
підвищенням
рівня сироваткових
трансаміназ,
що перевищує
верхню межу
норми в 3 рази;

- під
час
вагітності, у
період
годування
груддю та жінкам
репродуктивного
віку, які не
використовують
відповідні
методи
контрацепції
(див. розділ «Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю»);

- які
отримують
лікування
противірусними
препаратами
глекапревіром/пібрентасвіром
при гепатиті
С.

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Вплив
лікарських
засобів, що
застосовуються
одночасно, на
аторвастатин

Аторвастатин
метаболізується
цитохромом P450 3A4
(CYP3A4) і є
субстратом
печінкових
транспортерів,
поліпептиду
1B1 (OATP1B1) і 1B3 (OATP1B3), що
транспортує
органічні
аніони.
Метаболіти
аторвастатину
є субстратами
OATP1B1.
Аторвастатин
також
визначено як
субстрат
ефлюксних
транспортерів
P-глікопротеїну
(P-gp) і білка
резистентності
раку
молочної
залози (BCRP), які
можуть
обмежувати абсорбцію
аторвастатину
в кишечнику
та жовчний
кліренс (див.
розділ
«Фармакокінетика»).

Одночасне
застосування
лікарських
засобів, які
є
інгібіторами
CYP3A4 або
транспортних
білків, може
призвести до
підвищення
концентрації
аторвастатину
в плазмі
крові та
підвищення
ризику
міопатії.
Ризик також
може підвищуватися
при
одночасному
застосуванні
аторвастатину
з іншими
лікарськими
засобами, які
потенційно
можуть
індукувати
міопатію,
такими як
похідні
фібронової
кислоти та
езетиміб
(див. розділи
«Протипоказання»
та
«Особливості
застосування»).

Інгібітори
CYP3A4

Повідомлялося,
що потужні
інгібітори CYP3A4
призводять
до помітного
підвищення
концентрації
аторвастатину
(див. таблицю 1
і спеціальну
інформацію
нижче). За
можливості одночасного
застосування
потужних інгібіторів
CYP3A4 (наприклад,
циклоспорин,
телітроміцин,
кларитроміцин,
делавірдин,
стирипентол,
кетоконазол,
вориконазол,
ітраконазол,
посаконазол,
деякі
противірусні
препарати, що
застосовуються
для лікування
ВГС
(наприклад,
елбасвір/гразопревір),
та інгібіторів
протеази ВІЛ,
включаючи
ритонавір,
лопінавір,
атазанавір,
індинавір,
дарунавір
тощо) слід
уникати. У разі
коли одночасного
застосування
цих
лікарських
засобів з
аторвастатином
уникнути неможливо,
слід
розглянути
нижчу початкову
та
максимальну
дози
аторвастатину,
а також рекомендувати
належне
клінічне
спостереження
за станом пацієнта
(див. таблицю 1).

Помірні
інгібітори CYP3A4 (такі
як
еритроміцин,
дилтіазем,
верапаміл і
флуконазол)
можуть
підвищувати
концентрацію
аторвастатину
в плазмі
крові (див.
таблицю 1). Підвищений
ризик
міопатії
спостерігався
при
застосуванні
еритроміцину
в комбінації
зі статинами.
Досліджень
взаємодії аміодарону
або
верапамілу з
аторвастатином
не проводили.
Відомо, що як
аміодарон, так
і верапаміл
пригнічують
активність CYP3A4
і їх
одночасне
застосування
з
аторвастатином
може
призвести до
збільшення
експозиції
аторвастатину.
Тому при
одночасному
застосуванні
з помірними
інгібіторами
CYP3A4 слід
розглянути
можливість
застосування
нижчої
максимальної
дози
аторвастатину
та проведення
відповідного
клінічного
моніторингу
стану
пацієнта.
Рекомендується
відповідний
клінічний
моніторинг
після
початку
терапії та після
коригування
дози
інгібітора.

Індуктори
CYP3A4

Одночасне
застосування
аторвастатину
з індукторами
цитохрому P450 3A4
(наприклад з ефавіренцом,
рифампіцином,
звіробоєм)
може
призвести до
різного
ступеня
зниження
концентрації
аторвастатину
в плазмі
крові.

Через
подвійний
механізм
взаємодії
рифампіцину
(індукція
цитохрому P450 3A4
та
інгібування
транспортера
поглинання гепатоцитами
OATP1B1)
рекомендується
одночасне
застосування
аторвастатину
з рифампіцином,
оскільки
відстрочене
застосування
аторвастатину
після
прийому
рифампіцину
асоціюється
зі значним
зниженням
концентрації
аторвастатину
в плазмі крові.
Однак вплив
рифампіцину
на
концентрацію
аторвастатину
в гепатоцитах
невідомий, і
якщо одночасного
застосування
уникнути не можна,
необхідний ретельний
моніторинг
щодо ефективності
лікування
пацієнтів.

Інгібітори
транспортерів

Інгібітори
транспортних
білків
можуть збільшувати
системну
експозицію
аторвастатину.
Циклоспорин
і летермовір
є інгібіторами
транспортерів,
які беруть
участь у розподілі
аторвастатину,
тобто OATP1B1/1B3, P-gp і BCRP,
що призводить
до
підвищення
системної
експозиції
аторвастатину
(див. таблицю 1).
Вплив
інгібування
транспортерів
печінкового
захоплення
на експозицію
аторвастатину
в
гепатоцитах
невідомий.
Якщо одночасного
застосування
уникнути не можна,
рекомендується
зниження
дози та
клінічний
моніторинг
ефективності
терапії (див.
таблицю 1).

Застосування
аторвастатину
не рекомендується
пацієнтам,
які
приймають
летермовір
одночасно з
циклоспорином
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Гемфіброзил/похідні
фібронової
кислоти

Застосування
фібратів як
монотерапії
іноді
асоціюється
з явищами,
пов'язаними
із м'язами,
включаючи
рабдоміоліз.
Ризик цих явищ
може
підвищуватися
при
одночасному
застосуванні
фібратів та
аторвастатину.
Якщо одночасного
застосування
уникнути не можна,
слід
застосовувати
найнижчу
дозу аторвастатину
для
досягнення
терапевтичної
мети та
належно
спостерігати
за станом пацієнтів
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Езетиміб

Застосування
езетимібу як
монотерапії
асоціюється
з явищами,
пов'язаними
із м'язами,
включаючи
рабдоміоліз.
Ризик цих явищ
може
підвищуватися
при
одночасному
застосуванні
езетимібу та
аторвастатину.
Рекомендується
відповідний
клінічний
моніторинг стану
таких
пацієнтів.

Колестипол

Концентрація
аторвастатину
та його активних
метаболітів
у плазмі
крові була
нижчою
(співвідношення
концентрації
аторвастатину:
0,74) при
одночасному
застосуванні
колестиполу
з
аторвастатином.
Однак вплив на
ліпіди був
сильнішим
при
одночасному
застосуванні
аторвастатину
та
колестиполу,
ніж при
застосуванні
кожного з цих
лікарських
засобів
окремо.

Фузидова
кислота

Ризик
міопатії,
включаючи
рабдоміоліз,
може підвищуватися
при
одночасному
застосуванні
системних
лікарських
форм
фузидової
кислоти зі
статинами.
Механізм
цієї
взаємодії
(фармакодинамічний,
фармакокінетичний
або обидва)
поки
невідомий.
Були
повідомлення
про
рабдоміоліз
(у тому числі
з летальним
наслідком) у
пацієнтів,
які
отримували цю
комбінацію.

Якщо
системне
лікування
фузидовою
кислотою є
необхідним, застосування
аторвастатину
слід
припинити на
весь період
терапії
фузидовою
кислотою
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Колхіцин

Хоча
дослідження
взаємодії
аторвастатину
та колхіцину
не
проводилися,
повідомлялося
про випадки
міопатії при
одночасному
застосуванні
аторвастатину
з колхіцином,
тому слід
дотримуватися
обережності
при
призначенні
аторвастатину
з колхіцином.

Даптоміцин

Повідомлялося
про випадки
міопатії
та/або
рабдоміолізу
при
одночасному
застосуванні
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази
(наприклад
аторвастатину)
з даптоміцином.
Якщо одночасного
застосування
уникнути не можна,
рекомендується
відповідний
клінічний
моніторинг
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Вплив
аторвастатину
на лікарські
засоби, що
застосовуються
одночасно

Дигоксин

При
одночасному
застосуванні
кількох доз
дигоксину та
10 мг
аторвастатину
концентрація
дигоксину в
рівноважному
стані дещо зростала.
Слід належно
спостерігати
за пацієнтами,
які
приймають
дигоксин.

Пероральні
контрацептиви

При
одночасному
застосуванні
аторвастатину
з пероральними
контрацептивами
підвищується
концентрація
норетистерону
та
етинілестрадіолу
в плазмі
крові.

Варфарин

У
клінічному
дослідженні
за участю
пацієнтів,
які постійно
отримували
терапію варфарином,
одночасне
застосування
аторвастатину
в дозі 80 мг на
добу
спричинило
невелике
зниження
протромбінового
часу приблизно
на 1,7 секунди
протягом
перших 4 днів
прийому лікарського
засобу. Цей
показник нормалізувався
протягом 15
днів
лікування аторвастатином.
Хоча
повідомлялося
лише про дуже
рідкісні
випадки
клінічно
значущої
взаємодії з
антикоагулянтами,
протромбіновий
час слід
визначати
перед початком
лікування
аторвастатином
у пацієнтів,
які
приймають
кумаринові
антикоагулянти,
і досить
часто на початку
терапії, щоб
переконатися,
що не відбувається
суттєвої
зміни
протромбінового
часу. Після
документального
підтвердження
стабільності
протромбінового
часу цей
показник можна
контролювати
з
інтервалами, що
зазвичай
рекомендуються
для
пацієнтів, які
приймають
кумаринові
антикоагулянти.
Якщо дозу
аторвастатину
змінено або
його прийом
припинено, цю
ж процедуру
слід повторити.
Терапія
аторвастатином
не асоціювалася
із кровотечею
або змінами
протромбінового
часу у пацієнтів,
які не
приймали
антикоагулянти.

Діти. Дослідження
взаємодії
між
лікарськими
засобами
проводилися
лише у
дорослих.
Ступінь
взаємодії у
дітей
невідомий.
При застосуванні
дітям слід
враховувати
вищезазначені
взаємодії
між
лікарськими
засобами у
дорослих пацієнтів
і
попередження,
викладені в
розділі «Особливості
застосування».

Взаємодії
між
лікарськими
засобами

Таблиця 1

Вплив
лікарських
засобів, які
застосовуються
одночасно, на
фармакокінетику
аторвастатину

Супутній
лікарський
засіб і
режим
дозування

Аторвастатин

Доза (мг)

Співвідношення AUC&

Клінічна
рекомендація#

Глекапревір 400 мг
один раз на добу
/ пібрентасвір 120 мг
один раз на добу,
7 днів

10 мг один раз
на добу
протягом 7 днів

8,3

Одночасне
застосування
з
лікарськими
засобами,
які містять
глекапревір
або пібрентасвір,
протипоказане
(див. розділ «Протипоказання»)

Типранавір
500 мг двічі на добу /

ритонавір 200 мг
двічі на добу,
8 днів (від 14 до
21 дня)

40 мг у день1, 10 мг
у день 20

9,4

Якщо необхідне
одночасне
застосування
аторвастатину,
не слід перевищувати
дозу 10 мг
аторвастатину
на добу.
Рекомендується
клінічний
моніторинг стану
таких
пацієнтів

Телапревір
750 мг кожні 8 год,
10 днів

20 мг, разова доза

7,9

Циклоспорин
5,2 мг/кг/добу,
стабільна
доза

10 мг один
раз на добу
протягом 28 днів

8,7

Лопінавір 400
мг двічі на
добу /

ритонавір 100
мг двічі на добу,
14 днів

20 мг один
раз на добу
протягом 4 днів

5,9

Якщо необхідне
одночасне
застосування
аторвастатину,
рекомендуються
нижчі
підтримувальні
дози
аторвастатину.
Якщо дози
аторвастатину
перевищують
20 мг,
рекомендується
клінічний
моніторинг стану
таких
пацієнтів

Кларитроміцин
500 мг двічі на добу,
9 днів

80 мг один раз
на добу протягом 8 днів

4,5

Саквінавір
400 мг двічі на добу
/ ритонавір (300
мг двічі на добу
з 5 по 7,
підвищення
до 400 мг 2
рази/добу на 8
день), дні 4–18,
через 30 хв
після
прийому
аторвастатину

40 мг один раз
на добу протягом 4 днів

3,9

Якщо необхідне
одночасне
застосування
аторвастатину,
рекомендуються
нижчі
підтримувальні
дози
аторвастатину.
Якщо дози
аторвастатину
перевищують
40 мг,
рекомендується
клінічний
моніторинг
стану таких
пацієнтів

Дарунавір
300 мг двічі на добу
/ ритонавір 100
мг двічі
на добу, 9 днів

10 мг один раз
на добу протягом 4 днів

3,4

Ітраконазол
200 мг один
раз на добу, 4 дні

40 мг разова
доза

3,3

Фосампренавір 700 мг двічі на
добу / ритонавір
100 мг
двічі на
добу, 14
днів

10 мг один
раз на добу
протягом 4 днів

2,5

Фосампренавір 1400 мг двічі на
добу, 14
днів

10 мг один
раз на добу
протягом 4 днів

2,3

Елбасвір
50 мг один
раз на добу /

гразопревір
200 мг один
раз на добу, 13 днів

10 мг разова
доза

1,95

Доза
аторвастатину
не повинна
перевищувати
20 мг на добу у
разі
одночасного
застосування
з
лікарськими
засобами,
які містять
елбасвір
або гразопревір

Летермовір
480 мг один
раз на добу, 10 днів

20 мг разова
доза

3,29

Доза
аторвастатину
не повинна
перевищувати
20 мг на добу у
разі
одночасного
застосування
з
лікарськими
засобами,
які містять
летермовір

Нелфінавір
1250 мг двічі
на добу, 14 днів

10 мг один раз
на добу протягом 28 днів

1,74

Конкретні
рекомендації
відсутні

Грейпфрутовий
сік 240 мл один раз
на добу*

40 мг, разова
доза

1,37

Одночасне
вживання
великої
кількості
грейпфрутового
соку та
прийом
аторвастатину
не
рекомендовано

Дилтіазем
240 мг один
раз на добу, 28 днів

40 мг, разова
доза

1,51

Після
початку
терапії або
після
коригування
дози
дилтіазему
рекомендується
клінічний
моніторинг
стану таких
пацієнтів

Еритроміцин
500 мг чотири
рази на добу, 7 днів

10 мг, разова
доза

1,33

Рекомендується
нижча
максимальна
доза та
клінічний
моніторинг стану
таких
пацієнтів

Амлодипін
10 мг, разова
доза

80 мг, разова
доза

1,18

Специфічні
рекомендації
відсутні

Циметидин
300 мг чотири
рази на добу, 2 тижні

10 мг один
раз на добу
протягом 2 тижнів

1,00

Специфічні
рекомендації
відсутні

Колестипол
10 г двічі
на добу, 24 тижні

40 мг один
раз на добу
протягом 8 тижнів

0,74**

Специфічні
рекомендації
відсутні

Антацидна
суспензія
магнію та
алюмінію гідроксидів 30
мл чотири
рази на добу, 17 днів

10 мг один
раз на добу
протягом 15 днів

0,66

Специфічні
рекомендації
відсутні

Ефавіренц
600 мг один
раз на добу, 14 днів

10 мг
протягом 3 днів

0,59

Специфічні
рекомендації
відсутні

Рифампіцин
600 мг один
раз на добу, 7 днів (одночасне
введення)

40 мг разова доза

1,12

Якщо
супутнього
застосування
уникнути не можна,
рекомендується
одночасне
застосування
аторвастатину
з рифампіцином
та клінічний
моніторинг
стану
пацієнтів

Рифампіцин
600 мг один
раз на добу, 5 днів (окремими
дозами)

40 мг разова доза

0,20

Гемфіброзил
600 мг двічі
на добу, 7 днів

40 мг разова доза

1,35

Рекомендується
нижча
початкова
доза та клінічний
моніторинг стану
таких
пацієнтів

Фенофібрат
160 мг один
раз на добу, 7 днів

40 мг разова доза

1,03

Рекомендується
нижча
початкова
доза та клінічний
моніторинг
стану таких
пацієнтів

Боцепревір
800 мг тричі на
добу, 7 днів

40 мг разова
доза

2,3

Рекомендується
нижча
початкова
доза та клінічний
моніторинг стану
таких
пацієнтів.

Доза
аторвастатину
не повинна
перевищувати
20 мг на добу у
разі
одночасного
застосування
з
боцепревіром

&
Являє собою
співвідношення
лікарських засобів
(супутній
лікарський
засіб +
аторвастатин
порівняно
тільки з
аторвастатином).

# Інформацію
про клінічну
значущість див.
у розділах «Особливості
застосування»
та
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій».

* Містить
один або
кілька
компонентів,
які інгібують
CYP3A4 і можуть
підвищувати
концентрацію
в плазмі
лікарських
засобів, що
метаболізуються
CYP3A4. Вживання
однієї
склянки грейпфрутового
соку об'ємом 240
мл також
призводило
до зниження AUC
активного
ортогідроксиметаболіту
на 20,4 %. Велика
кількість
грейпфрутового
соку (понад 1,2 л
на добу
протягом 5
днів)
підвищувала
AUC аторвастатину
в 2,5 раза та AUC
активних
(аторвастатин
і метаболіти)
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази
в 1,3 раза.

** Співвідношення
засноване на
єдиному зразку,
взятому
через 8–16 год
після
прийому дози.

Таблиця 2

Вплив
аторвастатину
на
фармакокінетику
лікарських
засобів, які
застосовуються
одночасно

Аторвастатин
і режим
дозування

Супутній
лікарський
засіб

Лікарський
засіб / доза
(мг)

Співвідношення
AUC&

Клінічна
рекомендація

80 мг один раз
на добу протягом
10 днів

Дигоксин
0,25 мг один раз
на добу, 20 днів

1,15

За станом
пацієнтів, які
приймають дигоксин,
потрібен
відповідний
нагляд

40 мг один
раз на добу
протягом 22 днів

Пероральні
контрацептиви
один
раз на добу, 2
місяці

- норетиндрон
1 мг

-  етинілестрадіол
35 мкг

1,28

1,19

Специфічні рекомендації
відсутні

80 мг один
раз на добу
протягом 15 днів

Феназон*,
600 мг разова
доза

1,03

Специфічні рекомендації
відсутні

10 мг, разова
доза

Типранавір
500 мг двічі
на добу / ритонавір
200 мг двічі на
добу, 7 днів

1,08

Конкретні
рекомендації
відсутні

10 мг, один раз
на добу
протягом 4 днів

Фосампренавір 1400 мг двічі на
добу, 14 днів

0,73

Специфічні рекомендації
відсутні

10 мг, один раз
на добу
протягом 4
днів

Фосампренавір 700 мг двічі на
добу / ритонавір
100 мг двічі на
добу, 14 днів

0,99

Специфічні рекомендації
відсутні

& Співвідношення
лікарських
засобів
(супутній
лікарський
засіб плюс
аторвастатин
порівняно
тільки з
аторвастатином).

*Одночасне
застосування
кількох доз
аторвастатину
та феназону
не
продемонструвало
будь-якого
впливу (або
продемонструвало
непомітний вплив)
на кліренс
феназону.

Особливості
застосування.

Порушення
функції
печінки

Перед
початком
лікування та
періодично після
лікування
слід
проводити
функціональні
печінкові
проби.
Пацієнтам, у
яких з'являються
будь-які
ознаки або
симптоми, що
вказують на
ураження
печінки,
необхідно
провести функціональні
печінкові
проби.
Пацієнти, у яких
підвищується
рівень
трансаміназ,
повинні
перебувати
під наглядом
до усунення
цього
відхилення.
Якщо
підвищений
рівень
трансаміназ
більше ніж у 3
рази
перевищує верхню
межу норми
(ВМН),
рекомендується
зниження
дози або
відміна
Аторвастатину-Тева
(див. розділ «Побічні
реакції»).

Лікарський
засіб
Аторвастатин-Тева
слід
застосовувати
з
обережністю
пацієнтам,
які зловживають
алкоголем
та/або мають
захворювання
печінки в
анамнезі.

Профілактика
інсульту
шляхом
агресивного
зниження
рівня
холестерину
(SPARCL)

У post hoc аналізі
підтипів
інсульту у
пацієнтів
без ішемічної
хвороби
серця (ІХС),
які
нещодавно
перенесли
інсульт або
транзиторну
ішемічну атаку
(ТІА), було
виявлено
вищу частоту
геморагічного
інсульту у групі
застосування
аторвастатину
у дозі 80 мг
порівняно з
групою
плацебо.
Підвищений
ризик був
особливо відмічений
у пацієнтів
із
попереднім
геморагічним
інсультом
або
лакунарним
інфарктом на початок
дослідження.
Для
пацієнтів із
геморагічним
інсультом
або
лакунарним
інфарктом в анамнезі
співвідношення
ризиків і
користі аторвастатину
в дозі 80 мг є
невизначеним,
тому перед
початком
лікування
слід ретельно
розглянути
потенційний
ризик
геморагічного
інсульту
(див. розділ «Фармакологічні
властивості»).

Вплив
на скелетні м'язи

Аторвастатин
подібно до
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази
у рідкісних
випадках
може впливати
на скелетні м'язи
та
спричиняти
міалгію,
міозит та
міопатію, які
можуть
прогресувати
до рабдоміолізу,
потенційно
небезпечного
для життя стану,
що
характеризується
помітним
підвищенням
рівня
креатинкінази
(КК) (більше
ніж у 10 разів
перевищує
ВМН), міоглобінемією
та
міоглобінурією,
що може
призвести до
ниркової
недостатності.

Були
дуже
рідкісні
повідомлення
про імуноопосередковану
некротизуючу
міопатію під
час або після
лікування
деякими
статинами. Імуноопосередкована
некротизуюча
міопатія клінічно
характеризується
стійкою слабкістю
проксимальних
м'язів і
підвищенням
рівня
креатинкінази
в сироватці
крові, які
зберігаються
і після
припинення
лікування
статинами,
позитивними
антитілами
до ГМГ-КоА-редуктази
та покращенням
стану за
допомогою
імуносупресивних
препаратів.

Міастенія
(myasthenia gravis)/очна
міастенія

Було кілька
повідомлень
про те, що
статини
спричиняють de novo
або
загострюють
уже наявну
міастенію (myasthenia gravis) чи очну
міастенію
(див. розділ
«Побічні
реакції»).
Застосування
цього
лікарського
засобу слід
припинити в
разі
посилення
симптомів. Повідомлялося
про рецидиви,
коли (повторно)
застосовували
той самий або
інший статин.

Перед
початком
лікування

Аторвастатин
слід
призначати з
обережністю
пацієнтам із
факторами, що
сприяють
розвитку
рабдоміолізу.
Перед
початком
лікування
статинами
слід
виміряти
рівень КК у
таких випадках:

- порушення
функції
нирок;

- гіпотиреоз;

- спадкові
м'язові
розлади в
особистому
або сімейному
анамнезі;

- м'язова
токсичність
статинів або
фібратів у
анамнезі;

- захворювання
печінки в
анамнезі
та/або зловживання
алкоголем;

- у
пацієнтів
літнього
віку (віком > 70
років)
необхідність
такого вимірювання
слід
розглянути
відповідно
до наявності
інших
факторів, що
сприяють розвитку
рабдоміолізу;

- ситуації,
коли можливе
підвищення
рівнів у
плазмі крові,
такі як
взаємодії
між лікарськими
засобами
(див. розділ «Особливості
застосування»)
та особливі
категорії
пацієнтів,
включаючи
генетичні
підкатегорії
(див. розділ «Фармакологічні
властивості»).

У таких випадках
слід
розглядати
ризик,
пов'язаний з
лікуванням,
відносно очікуваної
користі, а
також
рекомендується
клінічний
моніторинг. Якщо
початковий
рівень КК
значно
підвищений
(більше ніж у 5
разів
перевищує
ВМН), не слід
розпочинати
лікування.

Вимірювання
рівня
креатинкінази
(КК)

Рівень КК
не слід
вимірювати
після
інтенсивного
фізичного
навантаження
або за
наявності будь-якої
ймовірної
альтернативної
причини
підвищення
КК, оскільки
це ускладнює
інтерпретацію
результатів.
Якщо
початковий
рівень КК значно
підвищений
(більше ніж у 5 разів
перевищує
ВМН), слід повторити
вимірювання
протягом 5–7
днів для
підтвердження
результатів.

Під
час
лікування

- Пацієнтів
слід
попросити
негайно
повідомляти
про будь-який
м'язовий
біль, судоми
або
слабкість,
особливо
якщо вони
супроводжуються
нездужанням
або
лихоманкою.

- Якщо такі
симптоми
виникають у пацієнта
під час
лікування
аторвастатином
слід виміряти
рівень КК.
Якщо
виявлено, що
цей рівень
значно
підвищений (> 5
разів
перевищує
ВМН),
лікування
слід припинити.

- Якщо м'язові
симптоми є
серйозними
та стійкими
навіть якщо
рівень КК
підвищений
до ≤ 5×ВМН,
слід
розглянути
можливість
припинення
лікування.

- Якщо
симптоми
зникають і
рівень КК
повертається
до норми,
можна
розглянути доцільність
повторного
застосування
аторвастатину
або
застосування
альтернативного
статину в
найнижчій
дозі та під
ретельним
контролем.

- Застосування
аторвастатину
необхідно припинити,
якщо
спостерігається
клінічно значуще
підвищення
рівня
креатинкінази
(> 10 разів
перевищує ВМН)
або якщо
діагностовано
або
підозрюється
рабдоміоліз.

Одночасне
лікування
іншими
лікарськими засобами

Ризик
рабдоміолізу
підвищується,
якщо аторвастатин
застосовують
одночасно з
певними
лікарськими
засобами, які
можуть підвищувати
концентрацію
аторвастатину
в плазмі
крові, такими
як потужні
інгібітори CYP3A4
або
транспортних
білків
(наприклад
циклоспорин,
телітроміцин,
кларитроміцин,
делавірдин,
стирипентол,
кетоконазол,
вориконазол,
ітраконазол, посаконазол,
летермовір
та
інгібітори
протеази ВІЛ,
включаючи
ритонавір,
лопінавір,
атазанавір, індинавір,
дарунавір,
типранавір/ритонавір
тощо). Ризик
міопатії
також може
підвищуватися
при
одночасному
застосуванні
гемфіброзилу
та інших
похідних
фібронової кислоти,
противірусних
засобів для
лікування
гепатиту С
(ВГС) (наприклад
боцепревіру,
телапревіру,
елбасвіру/гразопревіру,
ледіпасвіру/софосбувіру),
еритроміцину,
ніацину або
езетимібу. Якщо
можливо, слід
розглянути
альтернативні
(які не
викликають
взаємодії)
лікарські
засоби
замість вищезазначених.

У разі
коли
необхідне
одночасне
застосування
цих
лікарських
засобів з
аторвастатином,
слід
ретельно
оцінити
користь і
ризик одночасного
лікування.
Коли
пацієнти
отримують
лікарські
засоби, що
підвищують
концентрацію
аторвастатину
в плазмі
крові, рекомендується
менша
максимальна
доза
аторвастатину.
Крім того, у
разі застосування
потужних
інгібіторів
CYP3A4 слід розглянути
можливість
застосування
нижчої
початкової
дози
аторвастатину
та рекомендовано
відповідне
клінічне
спостереження
за станом таких
пацієнтів
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Ризик
міопатії
та/або
рабдоміолізу
може підвищуватися
при
одночасному
застосуванні
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази
(наприклад
аторвастатину)
та даптоміцину
(див. розділ «Особливості
застосування»).
У пацієнтів,
які
приймають
даптоміцин,
слід розглянути
питання про
тимчасове
припинення
застосування
аторвастатину,
якщо користь
від
одночасного
застосування
не перевищує
ризик. Якщо одночасного
застосування
уникнути не можна,
слід
вимірювати
рівні КК 2–3
рази на
тиждень і
ретельно
спостерігати
за станом
пацієнта щодо
будь-яких
ознак або
симптомів,
які можуть свідчити
про міопатію.

Аторвастатин
не можна
застосовувати
одночасно із
системними
лікарськими
формами
фузидової
кислоти або
протягом 7
днів після
припинення
лікування
фузидовою
кислотою.
Пацієнтам, для
яких
системне
застосування
фузидової кислоти
вважається
необхідним, терапію
статинами
слід
припинити на
увесь період
лікування
фузидовою
кислотою.
Були повідомлення
про
рабдоміоліз
(у тому числі
з летальним
наслідком) у
пацієнтів,
які отримували
комбінацію
фузидової
кислоти та
статинів
(див. розділ «Особливості
застосування»).
Пацієнту
слід
порадити
негайно
звернутися
за медичною
допомогою у
разі
виникнення
будь-яких
симптомів м'язової
слабкості,
болю або
чутливості.

Терапію
статинами
можна
відновити
через 7 днів
після
останньої
дози
фузидової
кислоти.

У
виняткових
випадках,
коли
необхідне
тривале
системне
застосування
фузидової кислоти,
наприклад,
для
лікування
тяжких інфекцій,
необхідність
одночасного
застосування
аторвастатину
та фузидової
кислоти слід
розглядати
лише в
кожному окремому
випадку та проводити
під
ретельним
медичним
наглядом.

Інтерстиціальне
захворювання
легень

Повідомлялося
про
виняткові
випадки інтерстиціального
захворювання
легень при застосуванні
деяких
статинів,
особливо при
довготривалій
терапії (див.
розділ
«Побічні
реакції»).
Симптоми
можуть
включати
задишку,
непродуктивний
кашель і
погіршення
загального стану
здоров'я
(втомлюваність,
втрата маси
тіла та лихоманка).
Якщо є
підозра, що у
пацієнта
розвинулося
інтерстиціальне
захворювання
легень,
терапію
статинами
слід
припинити.

Цукровий
діабет

Деякі
дані
свідчать про
те, що
статини як клас
лікарських
засобів
підвищують
рівень глюкози
в крові, а у
деяких
пацієнтів,
які мають
високий
ризик
розвитку
цукрового
діабету в майбутньому,
можуть
спричинити
гіперглікемію
на тому
рівні, коли
буде
доцільним
формальне
лікування
діабету.

Цей
ризик, однак, компенсується
зниженням
судинного
ризику при
застосуванні
статинів і
тому не
повинен бути
причиною
припинення
лікування
статинами. У
пацієнтів
групи ризику
(рівень
глюкози
натще 5,6–6,9
ммоль/л, ІМТ > 30
кг/м2,
підвищений
рівень
тригліцеридів,
артеріальна
гіпертензія)
потрібно контролювати
клінічні та біохімічні
показники
відповідно
до
національних
рекомендацій.

Діти

У
3-річному
дослідженні
загального
статевого
дозрівання та
розвитку,
оцінки
стадії
Таннера та
вимірювання
зросту і маси
тіла не
спостерігалося
клінічно значущого
впливу на
ріст і
статеве
дозрівання
(див. розділ «Побічні
реакції»).

Допоміжні
речовини

Цей
лікарський
засіб
містить
менше 1 ммоль натрію
(23 мг) на дозу,
тобто
практично вільний
від натрію.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Жінки з репродуктивним
потенціалом

Жінкам з репродуктивним
потенціалом під
час
лікування
слід
використовувати
належні методи
контрацепції
(див. розділ
«Протипоказання»).

Вагітність

Аторвастатин
протипоказаний
під час вагітності
(див. розділ
«Протипоказання»).
Безпека
застосування
для вагітних
жінок не
встановлена.
Контрольованих
клінічних
досліджень застосування
аторвастатину
вагітним
жінкам не
проводили.
Були
отримані
рідкісні
повідомлення
про вроджені
аномалії
після внутрішньоутробного
впливу
інгібіторів
ГМГ-КоА
редуктази.
Дослідження
на тваринах показали
репродуктивну
токсичність.

Лікування
матері
аторвастатином
може знизити у
плода рівень
мевалонату,
який є
попередником
біосинтезу
холестерину. Атеросклероз
є хронічним
процесом, і
зазвичай
припинення
застосування
гіполіпідемічних
препаратів
під час
вагітності
має
незначущий
вплив на
довгостроковий
ризик, пов'язаний
із первинною
гіперхолестеринемією.

Із цих
причин аторвастатин
не слід
застосовувати
вагітним, жінкам,
які
намагаються
завагітніти
або підозрюють,
що вагітні.
Лікування аторвастатином
слід
призупинити
на час
вагітності
або доти, доки
не буде
встановлено,
що жінка не
вагітна (див.
розділ
«Протипоказання»).

Годування
груддю

Невідомо,
чи
виділяється
аторвастатин
або його
метаболіти в
грудне
молоко. У
щурів концентрації
аторвастатину
та його активних
метаболітів
у плазмі
крові
подібні до концентрацій
у молоці.
Через
можливість
серйозних
побічних реакцій
жінкам, які
приймають аторвастатин,
не слід
годувати дітей
груддю (див.
розділ «Протипоказання»).
Аторвастатин
протипоказаний
у період годування
груддю (див.
розділ «Протипоказання»).

Фертильність

У
дослідженнях
на тваринах
аторвастатин
не впливав на
фертильність
самців або
самок.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами

Аторвастатин
не чинить або
чинить
незначний
вплив на
швидкість
реакції при
керуванні автотранспортом
або роботі з
іншими
механізмами.

Спосіб
застосування
та дози.

Дозування

Пацієнту
слід
призначити
стандартну
дієту для
зниження
рівня
холестерину
перед прийомом
препарату
Аторвастатин-Тева
та
продовжувати
дотримуватися
цієї дієти
під час
лікування.

Дозу слід
підбирати
індивідуально,
відповідно
до
початкового
рівня
ХС-ЛПНЩ, мети
терапії та
реакції
пацієнта.

Зазвичай
початкова
доза
становить 10
мг один раз
на добу.
Коригування
дози слід
проводити з
інтервалом 4
тижні або
більше.
Максимальна
доза
становить 80
мг 1 раз на
добу.

Первинна
гіперхолестеринемія
та комбінована
(змішана)
гіперліпідемія

Більшість
пацієнтів
досягає
контролю за допомогою
10 мг
аторвастатину
один раз на
добу.
Терапевтична
відповідь проявляється
протягом 2
тижнів, а
максимальна
терапевтична
відповідь
зазвичай
досягається
протягом 4
тижнів.
Відповідь
зберігається
під час тривалої
терапії.

Гетерозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Пацієнти
повинні
починати
прийом
аторвастатину
з 10 мг на добу.
Дози слід
підбирати індивідуально
та
коригувати
кожні 4 тижні
до 40 мг на добу.
Після цього
дозу можна
підвищити до
максимальної
80 мг на добу
або додавати
секвестрант
жовчних
кислот до
терапії аторвастатином
у дозуванні 40
мг один раз
на добу.

Гомозиготна
сімейна
гіперхолестеринемія

Наявні
тільки
обмежені
дані. Доза
аторвастатину
для
пацієнтів із
гомозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
становить
від 10 до 80 мг на
добу.
Аторвастатин
слід
застосовувати
як
доповнення
до інших
гіполіпідемічних
методів
лікування (наприклад,
аферез ЛПНЩ)
у таких
пацієнтів
або якщо таке
лікування
недоступне.

Профілактика
серцево-судинних
захворювань

У
дослідженнях
первинної
профілактики
доза
становила 10
мг/добу. Для
досягнення
рівня
холестерину
(ЛПНЩ)
відповідно
до поточних
рекомендацій
можуть бути
потрібні вищі
дози.

Порушення
функції
нирок

Коригування
дози не
потрібне
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Порушення
функції
печінки

Аторвастатин
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам із
порушенням
функції
печінки (див.
розділи «Фармакологічні
властивості»
та
«Особливості
застосування»).

Аторвастатин
протипоказаний
пацієнтам з
активним захворюванням
печінки (див.
розділ «Протипоказання»).

Одночасне
застосування
з іншими
лікарськими
засобами

Для пацієнтів,
які
одночасно з
аторвастатином
приймають
противірусні
препарати проти
гепатиту С
елбасвір/гразопревір
або
летермовір
для
профілактики
цитомегаловірусної
інфекції,
доза
аторвастатину
не повинна
перевищувати
20 мг/добу (див.
розділи «Особливості
застосування»
та «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Застосування
аторвастатину
не рекомендується
пацієнтам,
які
приймають
летермовір
разом із
циклоспорином
(див. розділи
«Особливості
застосування»
та
«Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Пацієнти
літнього
віку

Ефективність
і безпека лікування
пацієнтів віком
понад 70 років
при
застосуванні
в рекомендованих
дозах
подібні до таких
для загальної
категорії
пацієнтів.

Діти

Гіперхолестеринемія

Застосування
дітям
повинні
проводити лише
лікарі, які
мають досвід
лікування
гіперліпідемії
у дітей, і
пацієнти
повинні
регулярно проходити
повторні
обстеження
для оцінки терапевтичного
прогресу.

Для
пацієнтів із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
віком від 10
років рекомендована
початкова
доза
аторвастатину
становить 10
мг на добу
(див. розділ «Фармакологічні
властивості»).
Дозу можна
збільшити до
80 мг на добу
залежно від
реакції та
переносимості.
Дози слід підбирати
індивідуально
відповідно
до рекомендованої
мети терапії.
Коригування
слід
проводити з
інтервалом 4
тижні або
більше.
Титрування
дози до 80 мг на
добу
підтверджується
даними
досліджень у
дорослих та обмеженими
клінічними
даними
досліджень у
дітей із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
(див. розділи «Фармакологічні
властивості»
та «Побічні
реакції»).

Наявні
обмежені
дані про
безпеку та
ефективність
застосування
дітям із
гетерозиготною
сімейною
гіперхолестеринемією
віком від 6 до 10
років,
отримані в результаті
відкритих
досліджень.
Аторвастатин
не показаний
для
лікування
пацієнтів
віком до 10
років. Наявні
на даний
момент дані
описані в
розділах
«Фармакологічні
властивості»
та «Побічні
реакції», але
рекомендації
щодо
дозування
надати не можна.

Інші
лікарські
форми/дозування
лікарського
засобу
можуть бути
більш
придатними для
цієї
категорії
пацієнтів.

Спосіб
застосування

Аторвастатин
призначений
для
перорального
застосування.
Кожну добову
дозу
аторвастатину
приймають за
один раз. Її
можна
приймати в
будь-який час
доби незалежно
від вживання
їжі.

Діти. Аторвастатин
не показаний
для
лікування пацієнтів
віком до 10
років.

Передозування.

Специфічне
лікування в
разі
передозування
аторвастатину
відсутнє. При
передозуванні
пацієнту
слід
призначити
симптоматичне
лікування та
за
необхідності
вжити підтримувальних
заходів.
Необхідно
провести проби
функції
печінки та
контролювати
рівень КК у
сироватці
крові. Через
значне
зв'язування
аторвастатину
з білками плазми
не
очікується,
що
гемодіаліз
суттєво
підвищить
кліренс
аторвастатину.

Побічні
реакції.

У базі
даних
плацебоконтрольованих
клінічних
досліджень
аторвастатину
за участю
16066 пацієнтів
(8755 пацієнтів,
які приймали
аторвастатин,
проти 7311
пацієнтів,
які приймали плацебо),
які
отримували
лікування в
середньому
протягом 53
тижнів, 5,2 %
пацієнтів,
які отримували
аторвастатин,
припинили
лікування
через
побічні
реакції порівняно
з 4,0 % пацієнтів,
які
отримували
плацебо.

На
основі даних
клінічних
досліджень і
великого
постмаркетингового
досвіду нижче
представлено
профіль
побічних
реакцій, що
виникали у
зв'язку із
застосуванням
аторвастатину.

Оцінювана
частота виникнення
побічних реакцій
класифікується
таким чином:
часто (> 1/100, < 1/10);
нечасто (> 1/1000,
< 1/100); рідко (> 1/10000, <
1/1000); дуже рідко (<
1/10000), невідомо
(неможливо
оцінити з
наявних даних).

Інфекції
та інвазії. Часто:
назофарингіт.

Порушення
з боку крові
та
лімфатичної
системи. Рідко:
тромбоцитопенія.

Порушення
з боку
імунної
системи. Часто:
алергічні
реакції. Дуже
рідко:
анафілактичні
реакції.

Порушення
з боку обміну
речовин і
харчування. Часто:
гіперглікемія. Нечасто:
гіпоглікемія,
збільшення
маси тіла,
анорексія.

Психічні
порушення. Нечасто:
нічні
кошмари,
безсоння.

Порушення
з боку
нервової
системи. Часто:
головний
біль. Нечасто:
запаморочення,
парестезія,
гіпостезія,
дисгевзія,
амнезія. Рідко:
периферична
нейропатія. Невідомо:
міастенія (myasthenia gravis).

Порушення
з боку органів
зору. Нечасто:
розмитість
зору. Рідко:
порушення
зору. Невідомо:
очна
міастенія.

Порушення
з боку органів
слуху та
лабіринту. Нечасто:
дзвін у
вухах. Дуже рідко:
втрата слуху.

Порушення
з боку судин. Рідко:
васкуліт.

Порушення
з боку
органів
дихання,
грудної клітки
та
середостіння.
Часто:
фаринголарингеальний
біль, носова кровотеча.

Порушення
з боку
шлунково-кишкового
тракту. Часто:
запор,
метеоризм,
диспепсія,
нудота, діарея. Нечасто:
блювання,
біль у
верхній і
нижній частині
живота,
відрижка,
панкреатит.

Порушення
з боку
печінки та
жовчовивідних
шляхів. Нечасто:
гепатит. Рідко:
холестаз. Дуже
рідко:
печінкова
недостатність.

Порушення
з боку шкіри
та
підшкірної
тканини. Нечасто:
кропив'янка,
шкірний
висип,
свербіж,
алопеція. Рідко:
ангіоневротичний
набряк,
бульозний
дерматит,
включаючи
мультиформну
еритему,
синдром
Стівенса – Джонсона
та токсичний
епідермальний
некроліз,
ліхеноїдна
реакція на
лікарський засіб.

Порушення
з боку
опорно-рухового
апарату та
сполучної
тканини. Часто:
міалгія,
артралгія,
біль у
кінцівках, м'язові
спазми,
набряк
суглобів,
біль у спині. Нечасто:
біль у шиї, м'язова
втома. Рідко:
міопатія,
міозит,
рабдоміоліз,
розрив м'язів,
тендинопатія,
іноді
ускладнена
розривом. Дуже
рідко:
вовчакоподібний
синдром. Невідомо:
імуноопосередкована
некротична
міопатія
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Порушення
з боку
репродуктивної
системи та
молочних
залоз. Дуже
рідко:
гінекомастія.

Загальні
порушення та
стани в місці
введення. Нечасто:
нездужання,
астенія, біль
у грудній
клітині,
периферичний
набряк,
втомлюваність,
гарячка.

Лабораторні
та
інструментальні
дослідження. Часто:
порушення
показників
функції печінки,
підвищення
рівня
креатинкінази
в крові. Нечасто:
позитивний
аналіз сечі
на лейкоцити.

Як і при
застосуванні
інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази,
у пацієнтів,
які
застосовували
аторвастатин,
повідомлялося
про підвищення
рівня
сироваткових
трансаміназ.
Ці зміни
зазвичай
були
незначущими,
минущими та
не вимагали
переривання
лікування.
Клінічно
важливе (> 3
рази вище ВМН)
підвищення
рівня
сироваткових
трансаміназ
спостерігалося
у 0,8 %
пацієнтів,
які приймали
аторвастатин.
Ці підвищення
були пов'язані
з дозою та
були оборотними
у всіх
пацієнтів.

Підвищення
рівня
креатинкінази
(КК) у сироватці
крові, що
перевищує
верхню межу
норми у 3 рази,
спостерігалося
у 2,5 % пацієнтів,
які приймали
аторвастатин,
що є подібним
для інших
інгібіторів
ГМГ-КоА-редуктази
в клінічних
дослідженнях.
Рівні, що в 10
разів
перевищували
ВМН,
спостерігалися
у 0,4 % пацієнтів,
які отримували
аторвастатин
(див. розділ «Особливості
застосування»).

Діти.
Діти
віком від 10 до 17
років, які
отримували
лікування
аторвастатином,
мали профіль
побічних
реакцій,
загалом
подібний до
профілю у
пацієнтів,
які
отримували
плацебо.

Найпоширенішими
побічними
ефектами, які
спостерігалися
в обох
групах,
незалежно від
оцінки
причинного
зв'язку, були
інфекції. У
3-річному
дослідженні
загального
статевого
дозрівання
та розвитку,
оцінки
стадії
Таннера та
вимірювання
зросту та
маси тіла не
спостерігалося
клінічно
значущого
впливу на
ріст і
статеве дозрівання.
Профіль
безпеки та
переносимості
у дітей був
подібним до
відомого
профілю
безпеки
аторвастатину
у дорослих
пацієнтів.

База
даних щодо
клінічної
безпеки містить
дані про
безпеку для 520
дітей, які отримували
аторвастатин,
серед яких 7
пацієнтів
були віком до
6 років, 121
пацієнт – від
6 до 9 років і 392 пацієнти
– від 10 до 17
років. З
огляду на
наявні дані
частота, тип
і тяжкість
побічних
реакцій у дітей
такі ж, як і у
дорослих.

При
застосуванні
деяких статинів
повідомлялося
про такі
побічні ефекти:
cтатева
дисфункція, депресія,
виняткові
випадки
інтерстиціального
захворювання
легень,
особливо при
тривалому лікуванні
(див. розділ
«Особливості
застосування»),
цукровий
діабет:
частота залежить
від
наявності чи
відсутності
факторів ризику
(рівень
глюкози в
крові натще ≥ 5,6
ммоль/л,

ІМТ > 30 кг/м2,
підвищений
рівень
тригліцеридів,
гіпертензія
в анамнезі).

Повідомлення
про
підозрювані
побічні реакції.
Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при
застосуванні
цього лікарського
засобу.
Медичним та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності
ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему
з фармаконагляду за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua

Термін
придатності. 3
роки.

Умови
зберігання. Лікарський
засіб не
потребує
спеціальних
умов
зберігання.
Зберігати в
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.
Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
10 мг або 20 мг,
або 40 мг: по 15
таблеток у
блістері; по 2
або 6
блістерів у
картонній
коробці;
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою, по
80 мг: по 10 таблеток
у блістері;
по 3 або 9
блістерів у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник.
Тева
Фарма С.Л.У.

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності. Полігоно
Індастріал
Мальпіка с/С
№ 4, 50016, Сарагоса,
Іспанія.