ІНСТРУКЦІЯ

для
медичного
застосування
лікарського
засобу

ЛОГУФЕН®

(LOGUFEN®)

Склад:

діюча
речовина: леветирацетам
(levetiracetam);

1 таблетка,
вкрита
плівковою
оболонкою,
містить леветирацетаму 250 мг або 500
мг;

допоміжні
речовини:
крохмаль кукурудзяний,
повідон,
натрію
кроскармелоза,
кремнію
діоксид
колоїдний
безводний, магнію
стеарат;

плівкове
покриття:

таблетки
по 250 мг: Opadry (II) 85G68918
білий (спирт
полівініловий,
титану діоксид
(Е 171), тальк,
поліетиленгліколь,
лецитин);

таблетки
по 500 мг: Opadry (II) 85G52482
жовтий (спирт
полівініловий,
тальк, титану
діоксид (Е 171),
поліетиленгліколь,
лецитин,
заліза оксид жовтий
(Е 172)).

Лікарська
форма. Таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

таблетки
по 250 мг: овальні
таблетки,
вкриті
плівковою
оболонкою
від білого до
майже білого
кольору, з розподільчою
рискою з
одного боку;

таблетки по 500
мг: овальні
таблетки,
вкриті плівковою
оболонкою
жовтого
кольору, з
розподільчою
рискою з
одного боку.

Фармакотерапевтична
група. Протиепілептичні
засоби.
Леветирацетам.

Код ATX N03A Х14.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Леветирацетам
є похідним
піролідону
(S-енантіомер
альфа-етил-2-оксо-1-піролідин-ацетаміду),
за хімічною
структурою
відрізняється
від відомих
протиепілептичних
лікарських
засобів.

Механізм
дії

Механізм
дії
леветирацетаму
недостатньо
вивчений. На
підставі
проведених
досліджень in vitro та in vivo
припускають,
що
леветирацетам
не змінює основні
характеристики
нервової
клітини і
нормальну
нейротрансмісію.
Дослідження іn vitro
показали, що
леветирацетам
впливає на
внутрішньонейрональні
рівні Са2+
шляхом
часткового
пригнічення
току через Са2+-канали
N-типу та
зниження
вивільнення
Ca2+ з
інтранейрональних
депо. Він
також частково
нівелює
пригнічення
ГАМК- та
гліцин-регульованого
струму,
зумовлене
дією цинку та
β-карболінами.
Крім того, у процесі
досліджень in vitro
леветирацетам
зв’язувався
зі
специфічними
ділянками у
тканинах
мозку
гризунів.
Місцем зв’язування
є білок
синаптичних
везикул 2А, що бере
участь у
злитті
везикул та
вивільненні
нейротрансмітерів.
Спорідненість
(у ранговому
порядку) леветирацетаму
та
відповідних
аналогів з
білком
синаптичних
везикул 2А
корелювала
із
потужністю
їх
протисудомної
дії у моделях
аудіогенної
епілепсії у
мишей. Ці результати
дають змогу
припустити,
що взаємодія
між леветирацетамом
та білком
синаптичних
везикул 2А
може
частково
пояснювати
механізм протиепілептичної
дії
препарату.

Фармакодинамічні
ефекти

Леветирацетам
забезпечує
захист від
судом у
широкому
спектрі
моделей
парціальних
та
первинногенералізованих
нападів у тварин,
не
спричиняючи
просудомного
ефекту.
Основний
метаболіт
неактивний.

У людини
активність
препарату
підтверджена
як щодо
фокальних,
так і щодо генералізованих
епілептичних
нападів (епілептиформні
прояви/фотопароксизмальна
реакція), що
свідчить про
широкий
спектр
фармакологічного
профілю
леветирацетаму.

Фармакокінетика.

Леветирацетам
характеризується
високою
розчинністю
та
проникністю.
Фармакокінетика
носить
лінійний
характер, не
залежить від
часу та
характеризується
низькою між-
та
інтрасуб’єктною
мінливістю.
Після повторного
застосування
препарату
кліренс не
змінюється.
Ознак впливу
статі, раси
чи
циркадного
ритму на
фармакокінетику
не відзначалося.
Профіль
фармакокінетики
був подібним
у здорових
добровольців
та хворих на
епілепсію.

Завдяки
повному та
лінійному
всмоктуванню
рівень
препарату у
плазмі крові можна
передбачити,
виходячи з
пероральної
дози
леветирацетаму,
вираженої у міліграмах
(мг) на
кілограм (кг)
маси тіла.
Тому
відстежувати
плазмовий
рівень
леветирацетаму
немає
потреби.

У
дорослих та
дітей
відзначалася
значна кореляція
між
концентрацією
препарату у слині
та плазмі крові
(співвідношення
концентрацій
у слині/плазмі
крові коливалося
від 1 до 1,7 після
прийому
таблеток для
перорального
застосування
та через 4 години
після
прийому
орального
розчину).

Дорослі
та підлітки

Всмоктування

Леветирацетам
швидко
всмоктується
після
перорального
застосування.
Абсолютна пероральна
біодоступність
близька до 100 %. Максимальна
концентрація
у плазмі
крові (Cmax)
досягається
через 1,3
години після
прийому
препарату.
Рівноважний
стан
досягається
через 2 дні застосування
препарату 2
рази на добу. Cmax
зазвичай
становить 31 мкг/мл
та     43
мкг/мл після
разової дози
1000 мг та
повторної дози
1000 мг 2 рази на добу
відповідно.
Ступінь
всмоктування
не залежить
від дози та
не
змінюється
під дією їжі.

Розподіл

Даних
щодо
розподілу
препарату у
тканинах
людини немає.
Ні
леветирацетам,
ні його основний
метаболіт
значним
чином не
зв’язуються
з білками
плазми крові
(< 10 %). Об’єм розподілу
леветирацетаму
становить
від 0,5 до 0,7 л/кг,
що приблизно
дорівнює
загальному
об’єму води в
організмі.

Метаболізм

Метаболізм
леветирацетаму
у людини незначний.
Основним
шляхом
метаболізму
(24 % дози) є
ферментний
гідроліз
ацетамідної
групи. Ізоформи
печінкового
цитохрому Р450
не беруть
участі в
утворенні
основного
метаболіту –
ucb L057. Гідроліз
ацетамідної
групи
спостерігався
у великій
кількості
тканин,
включаючи
клітини
крові.
Метаболіт ucb L057
фармакологічно
неактивний.

Також
були
визначені
два
другорядних
метаболіти.
Один
утворювався
внаслідок
гідроксилювання
піролідонового
кільця (1,6 % від дози),
другий –
внаслідок
розімкнення
піролідонового
кільця (0,9 % від
дози).

Інші
невизначені
компоненти
становили лише
0,6 % від дози.

Взаємного
перетворення
енантіомерів
леветирацетаму
чи його
основного
метаболіту в
умовах in vivo не
спостерігалося.

У
процесі
досліджень іn
vitro
леветирацетам
та його
основний
метаболіт не
пригнічували
активність
основних ізоформ
печінкового
цитохрому Р450
людини (CYP3A4, 2A6, 2C9, 2C19, 2D6, 2E1,
1A2), глюкуронілтрансферази
(UGT1A1, UGT1A6) та
епоксидгідроксилази.
Також
леветирацетам
не пригнічує
глюкуронідацію
вальпроєвої
кислоти in vitro.

У
культурі
гепатоцитів
людини
леветирацетам
мав слабкий
вплив або ж
зовсім не
впливав на кон’югацію
CYP1A1/2, SULT1E1 або
UGT1A1. У
високих
концентраціях
(680 мкг/мл)
леветирацетам
спричиняв
слабку
індукцію CYP2B6 та
CYP3A4, однак у
концентраціях,
подібних до Cmax
після
повторного
застосування
1500 мг 2 рази на
добу, цей
вплив не був
біологічно
значущим. Дані
in vitro та
дані in vivo
щодо
взаємодії з
пероральними
контрацептивами,
дигоксином і
варфарином
вказують на
те, що в
умовах in
vivo значущої
індукції ферментів
не
очікується. Тому
взаємодія
леветирацетаму
з іншими речовинами
малоймовірна.

Виведення

Період
напіввиведення
препарату з
плазми крові у
дорослих
становив 7 ± 1
годину і не
залежав від
дози, шляху
введення або
повторного
застосування.
Середній
загальний
кліренс
становив 0,96
мл/хв/кг.

Основна
кількість
препарату, в
середньому 95 %
дози,
виводилася
нирками
(приблизно 93 %
дози
виводилося
протягом 48
годин). З
калом виводилося
лише 0,3 % дози.

Кумулятивне
виведення зі
сечею
леветирацетаму
та його
основного метаболіту
становило 66 %
та 24 % від дози
відповідно в
перші 48 годин.
Нирковий
кліренс
леветирацетаму
та ucb L057
становить 0,6 мл/хв/кг
та 4,2 мл/хв/кг
відповідно,
що свідчить
про виведення
леветирацетаму
шляхом
гломерулярної
фільтрації з
подальшою
реабсорбцією
у канальцях і
що основний
метаболіт
також
виводиться
шляхом
активної
канальцевої
секреції додатково
до
гломерулярної
фільтрації.
Виведення леветирацетаму
корелює із
кліренсом
креатиніну.

Пацієнти
літнього
віку

У
пацієнтів
літнього
віку період
напіввиведення
зростає
приблизно на
40 % (10-11 годин). Це пов’язано
з порушеннями
функції
нирок у даної
популяції
(див. розділ
«Спосіб застосування
та дози»).

Порушення
функції
нирок

Видимий
загальний
кліренс
леветирацетаму
та його
основного
метаболіту
корелює із
кліренсом
креатиніну.
Тому
пацієнтам із помірними
та тяжкими
порушеннями
функції
нирок
рекомендується
коригувати
підтримуючу
добову дозу
леветирацетаму
відповідно
до кліренсу
креатиніну
(див. розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

У
пацієнтів з
анурією у
термінальній
стадії
хвороби
нирок період
напіввиведення
становив
приблизно 25
та 3,1 години
відповідно у
період між
сеансами
діалізу та
під час його
проведення.
Протягом
типового
4-годинного
сеансу
діалізу
виводилося 51 %
леветирацетаму.

Порушення
функції печінки

Кліренс
леветирацетаму
не
змінювався у
пацієнтів з
легкими та
помірними
порушеннями
функції
печінки. У
більшості
пацієнтів із
тяжкими
порушеннями
функції
печінки кліренс
леветирацетаму
був зниженим
більш ніж на 50 %
внаслідок супутнього
порушення
функції
нирок (див.
розділ «Спосіб
застосування
та дози»).

Педіатрична
популяція

Діти
віком 4–12 років

Після
застосування
разової дози
(20 мг/кг) дітям,
хворим на
епілепсію (віком
від 6 до 12 років),
період
напіввиведення
леветирацетаму
становив 6
годин.
Видимий
кліренс, відкоригований
з
урахуванням
маси тіла, був
приблизно на
30 % вищим, ніж у
дорослих
пацієнтів з
епілепсією.
Після
повторного
перорального
застосування
(20–60 мг/кг/добу)
у хворих на
епілепсію
дітей (віком 4–12
років)
леветирацетам
всмоктувався
швидко. Cmax у
плазмі крові
досягалася
через 0,5–1
годину після
прийому дози.
Cmax та площа під фармакокінетичною
кривою
«концентрація-час»
(AUC)
зростали
лінійно і
залежали від
дози. Період
напіввиведення
становив
приблизно 5
годин,
видимий загальний
кліренс –
1,1 мл/хв/кг.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Монотерапія
(препарат
першого
вибору) при лікуванні:

-     парціальних
нападів із
вторинною
генералізацією
або без такої
у дорослих і
підлітків
віком від 16
років, у яких
вперше
діагностовано
епілепсію.

Як
додаткова
терапія при
лікуванні:

-     парціальних
нападів із
вторинною
генералізацією
або без такої
у дорослих і
дітей віком
від 6 років,
хворих на
епілепсію;

-     міоклонічних
судом у
дорослих і
підлітків віком
від 12 років,
хворих на
ювенільну
міоклонічну
епілепсію;

-     первинних
генералізованих
тоніко-клонічних
нападів у
дорослих і
підлітків
віком від 12
років, хворих
на
ідіопатичну
генералізовану
епілепсію.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до
леветирацетаму
або до інших
похідних
піролідону, а
також до
будь-якої з допоміжних
речовин
препарату.

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

Протиепілептичні
препарати

Клінічні
дані,
отримані за
участю
дорослих
пацієнтів,
вказують на
те, що
леветирацетам не впливає
на
сироваткову
концентрацію
існуючих
протиепілептичних
препаратів (фенітоїн,
карбамазепін,
вальпроєва
кислота,
фенобарбітал,
ламотриджин,
габапентин і
примідон), а
вони, зі
свого боку,
не впливають
на
фармакокінетику
леветирацетаму.

Відсутні
дані щодо
клінічно
значущої взаємодії
лікарського
засобу у
пацієнтів дитячого
віку, як і у
дорослих, які
отримували
до 60 мг/кг/добу
леветирацетаму.

Ретроспективна
оцінка
фармакокінетичної
взаємодії у
дітей і
підлітків з
епілепсією
(віком від 4 до 17
років)
підтвердила,
що додаткова
терапія з
пероральним
застосуванням
леветирацетаму
не впливала
на рівноважну
сироваткову
концентрацію
карбамазепіну
та
вальпроату,
які застосовували
одночасно.
Однак дані
свідчать про
те, що
кліренс
леветирацетаму
на 20 % вищий у
дітей, які
приймають
ферментовмісні
протисудомні
засоби. Корекція
дози не
потрібна.

Пробенецид

Пробенецид
(500 мг 4 рази на
добу) –
препарат, що блокує
секрецію
ниркових
канальців,
пригнічує
нирковий
кліренс
основного
метаболіту,
але не самого
леветирацетаму.
Однак концентрації
цього
метаболіту
залишаються
низькими.

Метотрексат

Повідомлялося,
що одночасне
застосування
леветирацетаму
і
метотрексату
знижує кліренс
метотрексату,
що
призводить
до збільшення/подовження
концентрації
метотрексату
в крові до
потенційно
токсичного
рівня. Рівень
метотрексату
і
леветирацетаму
в крові слід
ретельно
контролювати
у пацієнтів,
які отримують
лікування
двома
препаратами
одночасно.

Пероральні
контрацептиви
та
фармакокінетична
взаємодія з
іншими
препаратами

Леветирацетам
у добовій
дозі 1000 мг не
змінює
фармакокінетику
пероральних
протизаплідних
засобів
(етинілестрадіолу
і левоноргестрелу);
ендокринні
показники
(рівень
лютеїнізуючого
гормону та
прогестерону)
не
змінювалися. Леветирацетам
у добовій
дозі 2000 мг не
змінює
фармакокінетику
дигоксину і
варфарину;
значення
протромбінового
часу залишалося
незміненим. Дигоксин,
пероральні протизаплідні
засоби й
варфарин не
впливають на
фармакокінетику
леветирацетаму
при
одночасному
застосуванні.

Проносні
засоби

В
окремих
випадках
повідомляли
про зниження
ефективності
леветирацетаму
при одночасному
застосуванні
осмотичного
проносного
засобу
макроголу з
пероральним
леветирацетамом.
Тому не слід
приймати
макрогол
перорально
протягом
однієї
години до та
протягом
однієї
години після
прийому леветирацетаму.

Їжа та
алкоголь

Ступінь
всмоктування
леветирацетаму
не залежить
від вживання їжі,
але
швидкість
всмоктування
дещо знижена
у разі
прийому під
час їди. Немає
даних про
взаємодію
леветирацетаму
з алкоголем.

Особливості
застосування.

Ниркова
недостатність

Пацієнти
із нирковою
недостатністю
можуть
потребувати
корекції
дози
леветирацетаму.
Пацієнтам із
тяжкими
порушеннями функції
печінки рекомендується
провести
оцінку
функції нирок
перед тим, як
визначати
дозу препарату
(див. розділ
«Спосіб
застосування
та дози»).

Гостре
ураження
нирок

Застосування
леветирацетаму
дуже рідко супроводжувалося
гострим
ураженням
нирок, час до
виникнення
якого
коливався
від декількох
днів до
декількох
місяців.

Загальний
аналіз крові

Були
описані
рідкі
випадки
зниження
кількості
клітин крові
(нейтропенія,
агранулоцитоз,
лейкопенія,
тромбоцитопенія
і панцитопенія)
у зв’язку зі
застосуванням
леветирацетаму,
зазвичай на
початку
лікування.
Рекомендується
проводити
повний
аналіз крові
пацієнтам, у
яких
спостерігається
значна
слабкість,
гарячка,
рецидивні
інфекції або
порушення згортання
крові (див. розділ
«Побічні
реакції»).

Суїцид

У
пацієнтів,
які
отримували
лікування
протиепілептичними
препаратами
(у т. ч. леветирацетамом),
відзначалися
випадки
суїциду, спроб
суїциду,
суїцидальних
думок та
поведінки.
Метааналіз
результатів
рандомізованих
плацебо-контрольованих
випробувань
протиепілептичних
лікарських
засобів
показав деяке
збільшення
ризику
виникнення
суїцидальних
думок та
поведінки.
Механізм
виникнення
такого
ризику не
вивчений. У
зв’язку з
наявністю
такого
ризику стан
пацієнтів
слід
контролювати
щодо ознак
депресії, суїцидальних
думок та
поведінки і
при
необхідності
коригувати
лікування.
Пацієнтів
(або їх
опікунів)
слід
попередити
про
необхідність
повідомляти
про будь-які
симптоми
депресії, суїцидальних
думок та
поведінки
своєму лікарю.

Незвична
або
агресивна
поведінка

Леветирацетам
може
спричинити
психотичні
симптоми та
порушення
поведінки,
включаючи
дратівливість
та
агресивність.
За пацієнтами,
які
приймають
леветирацетам,
слід
спостерігати
щодо
розвитку
психічних ознак,
що свідчать
про важливі
зміни настрою
та/або
особистості.
При появі
такої поведінки
рекомендується
адаптувати
лікування
або
поступово
його
відмінити.
При необхідності
відміни
лікування
див. інформацію
у розділі
«Спосіб
застосування
та дози».

Загострення нападів

Як і при
застосуванні
інших
протиепілептичних
лікарських
засобів,
застосування
леветирацетаму
може зрідка
збільшити
частоту або
тяжкість
нападу. Про
цей парадоксальний
ефект
найчастіше
повідомляли
протягом
першого
місяця після
початку
застосування
леветирацетаму
або при
підвищенні
дози. Цей
ефект був
оборотним
після припинення
застосування
лікарського
засобу або
при
зменшенні
дози.
Пацієнтам
слід порадити
негайно
звернутися
за
консультацією
до їхнього
лікаря у разі
загострення
епілепсії.
Наприклад,
повідомлялося
про
відсутність
ефективності
або погіршення
судом у
пацієнтів з
епілепсією, пов’язаною
з мутаціями
альфа-субодиниці
8 натрієвого
потенціалзалежного
каналу (SCN8A).

Подовження
інтервалу QT
на
електрокардіограмі
(ЕКГ)

Протягом
постмаркетингового
спостереження
повідомляли
про рідкі
випадки
подовження
інтервалу QT
на ЕКГ.
Леветирацетам
слід з
обережністю застосовувати
пацієнтам із
подовженням
інтервалу QT,
пацієнтам,
які одночасно
приймають
лікарські
засоби, що впливають
на інтервал QT, та
пацієнтам із
відповідними
наявними захворюваннями
серця або
електролітним
дисбалансом.

Діти.

Препарат
у формі
таблеток не
придатний для
застосування
немовлятам і
дітям віком до
6 років.

Наявні
дані щодо
дітей не
свідчать про
існування
впливу на розвиток
і статеве
дозрівання.
Однак довгостроковий
вплив на
здатність до
навчання,
інтелект,
розвиток,
ендокринні
функції, статеве
дозрівання і
репродуктивну
функцію у
дітей
залишається
невідомим.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Жінки
репродуктивного
віку

Спеціальні
рекомендації
слід надати
жінкам
репродуктивного
віку.
Лікування
леветирацетамом
потрібно
переглянути,
якщо жінка
планує
вагітність.
Як і при
застосуванні
всіх протиепілептичних
засобів, слід
уникати
раптової
відміни
леветирацетаму,
оскільки це
може
призвести до
нападу судом,
що може мати
сейрозні
наслідки для жінки
та
ненародженої
дитини. У
разі
можливості
слід
віддавати
перевагу
монотерапії,
оскільки
лікування
декількома протиепілептичними
засобами
може бути
пов’язане з
вищим ризиком
вроджених вад,
ніж при
застосуванні
монотерапії,
залежно від
комбінації
препаратів.

Вагітність

Велика
кількість
постмаркетингових
даних,
одержаних
від вагітних
жінок, які
застосовували
леветирацетам
(більше 1800
жінок, серед
яких 1500 жінок
застосовували
препарат протягом
І триместру),
не свідчать
про
підвищений
ризик
значних вроджених
вад. Існує
обмежена
кількість
даних про
розвиток
нервової системи
дітей, які
зазнали
впливу
монотерапії
леветирацетамом
in utero. Дані
двох
обсерваційних
популяційних
реєстрових
досліджень,
проведених
переважно на
одному й тому
самому
наборі даних
у скандинавських
країнах і які
включали
понад 1000 дітей,
народжених
від жінок з
епілепсією,
що
внутрішньоутробно
зазнали
впливу
монотерапії
леветирацетамом,
не свідчать
про
підвищений
ризик
розладів
аутистичного
спектра або
інтелектуальної
недостатності
порівняно з дітьми,
народженими
від жінок з
епілепсією,
які не зазнали
впливу ПЕП
внутрішньоутробно.
Середня
тривалість
спостереження
за дітьми в
групі
леветирацетаму
була
коротшою, ніж
у групі
дітей, які не
зазнали
впливу жодного
ПЕП
(наприклад, 4,4
року проти 6,8
року в одному
з досліджень).

Леветирацетам
можна
застосовувати
у період
вагітності,
якщо після
ретельної
оцінки це
вважається
клінічно
необхідним. У
такому разі
рекомендується
застосовувати
найнижчу
ефективну
дозу.

Фізіологічні
зміни в
період
вагітності можуть
змінювати
концентрацію
леветирацетаму.
Під час
вагітності
спостерігалося
зниження
плазмової
концентрації
леветирацетаму.
Таке
зниження найбільш
виражене у ІІІ
триместрі (до
60 % від
вихідної
концентрації
до
вагітності). Слід
забезпечити
належний
клінічний
нагляд за
вагітними
жінками, які
отримують
леветирацетам.

Період
годування
груддю

Леветирацетам
проникає у
грудне
молоко жінки.
Тому
годування
груддю не
рекомендоване.
Однак якщо
леветирацетам
необхідно застосовувати
у період
годування
груддю, слід
зважити користь
та ризики
лікування та
важливість
годування
груддю.

Вплив
на
репродуктивну
функцію

Не
виявлено
впливу на
репродуктивну
функцію у
тварин.
Потенційний
ризик для
людини
невідомий, тому
що немає
доступних
клінічних
даних.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

Леветирацетам
незначно або
помірно впливає
на здатність
керувати
автотранспортом
або
працювати з
іншими
механізмами. Через
можливу
індивідуальну
чутливість деякі
пацієнти
можуть
відзначати
сонливість, запаморочення
та інші
симптоми, пов’язані
із впливом на
центральну
нервову
систему, особливо
на початку
лікування
або у процесі
збільшення
дози. Тому
таким пацієнтам
слід бути
обережними, займаючись
діяльністю,
що потребує
підвищеної
концентрації
уваги,
наприклад
при керуванні
автомобілем
або роботі з
іншими механізмами.
Пацієнтам
рекомендується
утримуватися
від
керування
автотранспортними
засобами та
роботи з
іншими механізмами,
поки не буде
встановлено,
що їхня
здатність займатися
такою
діяльністю
не порушена.

Спосіб
застосування
та дози.

Таблетки
слід
приймати
внутрішньо,
запиваючи
достатньою
кількістю
рідини, разом
з їжею або
без неї. При
пероральному
застосуванні
леветирацетам
може мати
гіркий присмак.

Добову дозу
розподілити
на 2 однакові
дози.

Парціальні
напади

Рекомендована
доза для
монотерапії
(пацієнти
віком від 16
років) та
додаткової
терапії є
однаковою та
зазначена
нижче.

Усі
показання

Дорослі (≥ 18
років) та
підлітки
(віком від 12 до 17
років) з
масою тіла
від 50
кг

Початкова
терапевтична
доза
становить 500 мг 2 рази на
добу. Це
початкова
доза, що призначається
у перший день
лікування. Однак
нижча
початкова
доза 250 мг 2 рази
на добу може
бути
застосована
лікарем на
основі оцінки
зменшення
частоти
судом
порівняно з
потенційними
побічними реакціями.
Ця доза може
бути
збільшена до
500 мг 2 рази на добу
через 2 тижні.

Залежно
від
клінічної
картини і
переносимості
препарату
добову дозу
можна збільшити
до
максимальної
1500 мг 2 рази на
добу. Змінювати
дозу на 250 мг
або 500 мг 2 рази
на добу можна
кожні 2−4
тижні.

Діти віком
від 6 років та
підлітки
(віком від 12 до 17
років) з
масою тіла
менше 50 кг

Лікар
повинен
призначати
найбільш
відповідну
лікарську
форму,
дозування та
форму випуску
залежно від
маси тіла,
віку та дози.
Інформацію
щодо
корекції
дозування
залежно від
маси тіла
див. у
розділі
«Діти».

Припинення
лікування

У разі
необхідності
припинення
прийому препарату
відміну
рекомендується
проводити
поступово
(наприклад,
для дорослих
та підлітків
з масою тіла 50
кг та більше
– зменшувати
дозу 500 мг 2 рази
на добу кожні
2−4 тижні; для
дітей та
підлітків з
масою тіла
менше 50 кг
–зменшувати
разову дозу
слід не
більше ніж на
10 мг/кг 2 рази на
добу кожні 2
тижні).

Особливі
групи
пацієнтів

Пацієнти
літнього
віку (віком від
65 років)

Корекція
дози
рекомендується
пацієнтам літнього
віку з
порушеннями
функції
нирок (див.
розділ
«Ниркова
недостатність»).

Ниркова
недостатність

Добова
доза повинна
бути
індивідуально
скоригована
відповідно
до стану
функціонування
нирок.

Для
коригування
дози
дорослим
використовувати
наведену
нижче
таблицю.

Для
коригування
дози за
таблицею
необхідно
визначити
рівень
кліренсу
креатиніну
(КК) у мл/хв.

КК
для дорослих
та підлітків
з масою тіла
більше 50 кг
можна
розрахувати,
виходячи з
концентрації
сироваткового
креатиніну,
за формулою:

[140 ─
вік (роки)] ×
маса тіла (кг)

КК
(мл/хв) =
--------------------------------------------------------------× 0,85
(для жінок).

72 × КК
сироватки
крові (мг/дл)

Потім
КК
коригувати
відповідно
до площі поверхні
тіла (ППТ), як
показано
далі:

КК (мл/хв)

КК
(мл/хв/1,73м2) =
--------------------------- × 1,73.

ППТ
пацієнта (м2)

Таблиця
1

Режим
дозування
при нирковій
недостатності
для дорослих
та підлітків
з нирковою недостатністю
з масою тіла
більше 50 кг

Ступінь
тяжкості
ниркової
недостатності

Кліренс
креатиніну
(мл/хв/1,73 м2)

Режим
дозування

Нормальна
функція
нирок

> 80

500 - 1500 мг 2 рази на
добу

Легкий
ступінь

50-79

500 - 1000 мг 2 рази на
добу

Середній
ступінь

30-49

250 - 750 мг 2 рази на
добу

Тяжкий
ступінь

< 30

250 - 500 мг 2 рази на
добу

Термінальна
стадія
(пацієнти,
які перебувають
на діалізі(1))

-

500 - 1000 мг 1 раз на
добу(2)

(1)У перший
день
лікування леветирацетамом
рекомендується
прийом
навантажувальної
дози 750 мг.

(2)Після
діалізу
рекомендується
прийом додаткової
дози 250-500 мг.

Для
дітей з
нирковою
недостатністю
дозу
леветирацетаму
необхідно коригувати
відповідно
до функції
нирок,
оскільки
кліренс
леветирацетаму
пов’язаний із
функцією
нирок. Ця
рекомендація
ґрунтується
на дослідженні
з участю
дорослих
пацієнтів із
порушеннями  функції
нирок.

Для
підлітків,
дітей та
немовлят КК у
мл/хв/1,73 м2 можна
розрахувати
з огляду на концентрацію
креатиніну в
сироватці
крові (мг/дл), використовуючи
таку формулу
(формула
Шварца):

Зріст (см) × ks

КК
(мл/хв/1,73
м2)  =
--------------------------------- .

КК
сироватки
крові (мг/дл)

У дітей
віком до 13
років та
підлітків-дівчаток
ks = 0,55, у
підлітків-хлопців
ks = 0,7.

Таблиця 2

Рекомендації
щодо
корекції
дози для
дітей (віком
від 6 років) та
підлітків із
порушеннями
функції
нирок з масою
тіла менше 50 кг

Ступінь
тяжкості
ниркової
недостатності

Кліренс
креатиніну
(мл/хв/1,73 м2)

Діти
віком від 6
років та
підлітки з
масою тіла
менше 50 кг(1)

Нормальна
функція
нирок

> 80

10-30 мг/кг (0,10-0,30 мл/кг) 2
рази на добу

Легкий
ступінь

50-79

10-20 мг/кг (0,10-0,20 мл/кг) 2
рази на добу

Середній
ступінь

30-49

5-15 мг/кг (0,05-0,15 мл/кг) 2
рази на добу

Тяжкий
ступінь

< 30

5-10 мг/кг (0,05-0,10 мл/кг) 2
рази на добу

Термінальна
стадія
(пацієнти,
які перебувають
на діалізі)

-

10-20 мг/кг (0,10-0,20 мл/кг) 1 раз
на добу (2)(3)

(1)Для
дозування до
250 мг, для доз, не
кратних 250 мг, коли
рекомендоване
дозування
неможливо отримати
прийомом
декількох
таблеток, а також
для
пацієнтів,
які не можуть
проковтнути
таблетки,
слід
застосовувати
оральний
розчин
леветирацетаму
(100 мг/мл).

(2)У
перший день
лікування
рекомендується
застосувати
навантажувальну
дозу леветирацетаму
15 мг/кг     (0,15
мл/кг).

(3)Після
діалізу
рекомендується
застосувати
додаткову
дозу 5−10 мг/кг
(0,05–0,10 мл/кг).

Печінкова
недостатність

Пацієнтам
з легкими та
помірними
порушеннями
функції
печінки
корекція
дози не потрібна.
У пацієнтів
із тяжкими
порушеннями функції
печінки кліренс
креатиніну
може не
повною мірою
відображати ступінь
тяжкості
ниркової
недостатності.
Тому, якщо
кліренс
креатиніну
становить < 60
мл/хв/1,73 м2,
підтримуючу
добову дозу
рекомендується
зменшити на 50 %.

Діти

Лікар
повинен
призначати
найбільш
відповідну
лікарську
форму,
дозування і
форму випуску
леветирацетаму
залежно від
віку, маси
тіла і дози.

Леветирацетам
у формі
таблеток не
рекомендований
для
застосування
дітям віком
до 6 років. Цій
групі
пацієнтів
бажано
застосовувати
левотирацетам
у формі
орального
розчину.

Крім того,
наявні
дозування
таблеток не рекомендовано
для
початкового
лікування
дітей з масою
тіла до 25 кг,
для
пацієнтів,
які не можуть
проковтнути
таблетки, або
для
застосування
доз до 250 мг. Вікові
обмеження,
зумовлені
формою захворювання,
надані у
розділі
«Показання». У
всіх
вищенаведених
випадках слід
розпочинати
лікування леветирацетамом у
формі
орального
розчину.

Монотерапія

Безпека
та ефективність
застосування
леветирацетаму
як
монотерапії
дітям і підліткам
віком до 16 років
не
встановлені.

Дані
відсутні.

Підлітки
(віком 16–17
років) із
масою тіла
від 50 кг із
парціальними
нападами з
вторинною генералізацією
або без
такої, у яких
вперше діагностовано
епілепсію

Див.
вище розділ «Дорослі
(≥ 18 років) та
підлітки (12–17
років) з масою
тіла від 50 кг».

Додаткова
терапія для
дітей віком
від 6 років та
підлітків
(віком від 12 до 17
років) з
масою тіла
менше 50 кг

Немовлятам
і дітям віком
до 6 років
бажано
застосовувати
леветирацетам
у формі
орального
розчину.

Дітям
віком від 6
років
оральний
розчин леветирацетаму
слід
застосовувати
для дозування
препарату до
250 мг, для
доз, не
кратних 250 мг,
коли
рекомендоване
дозування
неможливо
отримати
прийомом декількох
таблеток, а
також для
пацієнтів, які
не можуть
проковтнути
таблетки.

Для
усіх
показань
слід
застосовувати
найменшу
ефективну
дозу.
Початкова
доза для дитини
або підлітка
з масою тіла 25
кг повинна
становити 250
мг 2 рази на
добу,
максимальна
доза – 750 мг 2
рази на добу.

Дітям з
масою тіла
більше 50 кг
дозування
для усіх
показань
призначають за
схемою,
наведеною
для дорослих.

Див.
вище розділ «Дорослі
(≥ 18 років) та
підлітки (12–17
років) з масою
тіла від 50 кг»
для усіх
показань.

Допоміжна
терапія для
немовлят
віком від 1 до 6
місяців

Немовлятам
застосовують
препарат у
формі
орального
розчину.

Діти.

Леветирацетам
у формі
таблеток не
рекомендований
для
застосування
дітям віком
до 6 років. Оральний
розчин
леветирацетаму
слід застосовувати
немовлятам
віком від 1
місяця і дітям
віком до 6
років.

Передозування.

Симптоми

При
передозуванні
леветирацетаму
спостерігалися
сонливість,
збудження, агресія,
пригнічення
дихання,
пригнічення
свідомості,
кома.

Лікування

У випадку
гострого
передозування
необхідно
промивати
шлунок або
викликати
блювання.
Спеціального
антидоту
немає. При
необхідності
проводити
симптоматичне
лікування, у
т.ч. з
використанням
гемодіалізу
(виводиться
до 60 %
леветирацетаму
та 74 % первинного
метаболіту).

Побічні
реакції.

Найчастіше
повідомлялося
про такі
побічні
реакції як
назофарингіт,
сонливість,
головний біль,
підвищена
втомлюваність
і
запаморочення.
Профіль
побічних реакцій,
що
наводиться,
ґрунтується
на
узагальнюючому
аналізі
даних
плацебо-контрольованих
клінічних
випробувань.
Ці дані
доповнюються
застосуванням
леветирацетаму
у відповідних
розширених
відкритих
дослідженнях,
а також
постмаркетинговим
досвідом.
Профіль
безпеки
леветирацетаму
зазвичай
схожий у
різних
вікових
групах
(дорослі та
діти) при
застосуванні
за різними
встановленими
показаннями
при епілепсії.

Побічні
реакції, про
які
повідомлялося
у клінічних
дослідженнях
(стосовно
дорослих,
підлітків,
дітей і
немовлят
віком від 1 місяця)
і протягом
постмаркетингового
періоду,
перераховані
в таблиці 3 за
класами систем
органів з
визначенням
їхньої частоти.
Частота визначається
таким чином:
дуже часто (≥ 1/10),
часто (≥ 1/100, < 1/10),
нечасто (≥ 1/1000, <1/100),
рідко (≥ 1/10000, < 1/1000) і
дуже рідко (< 1/10000).

Таблиця 3

Класи
систем
органів за MedDRA

Групи
за частотою

Дуже
часто

Часто

Нечасто

Рідко

Дуже

рідко

Інфекції
та інвазії

Назофарингіт

Інфекція

З
боку

крові
та
лімфатичної
системи

Тромбоци-топенія,
лейкопенія

Панцитопенія,
нейтропенія,
агранулоцитоз

З
боку

імунної
системи

Реакція
на
лікарський
засіб з
еозинофілією
та
системними
проявами (DRESS)(1),

гіперчутливість
(включаючи
ангіоневротичний
набряк і
анафілаксію)

Порушення
харчування
та обміну
речовин

Анорексія

Зниження
маси тіла,
збільшення
маси тіла

Гіпонатріємія

Психічні
розлади

Депресія,
ворожість/
агресія,
тривожність,
безсоння,
нервозність/
дратівливість

Спроби
самогубства,
суїцидальні
думки, психотичні
розлади,
аномальна
поведінка, галюцинації,
гнів,
сплутаність
свідомості,
панічні
атаки,
афективна
лабільність/
зміни
настрою,
збудженість

Суїцид,
розлади
особистості,
порушення
мислення,
делірій

Обсесивно-компульсив-ні
розлади(2)

З
боку
нервової
системи

Сонливість,
головний
біль

Судоми,
порушення
рівноваги,
запаморочен-ня,
летаргія,
тремор

Амнезія,
порушення
пам’яті,
порушення
координації/
атаксія,
парестезія,
розлади уваги

Хореоатетоз,
дискінезія,
гіперкінезія,
порушення
ходи,
енцефалопатія,
посилення
судом, злоякісний
нейролептичний
синдром(3)

З
боку
органів
зору

Диплопія,
розмитість
зору

З
боку
органів
слуху та
рівноваги

Вертиго

З
боку серця

Подовження
інтервалу QT
на ЕКГ

З
боку дихальної
системи, органів
грудної
клітки та
середостіння

Кашель

З
боку травної
системи

Біль
у животі,
діарея,
диспепсія,
блювання, нудота

Панкреатит

Гепатобілі-арні
порушення

Відхилення
від норми
результатів
печінкових
проб

Печінкова
недостатність,
гепатит

З
боку нирок і
сечовиділь-ної
системи

Гостре
ураження
нирок

З
боку шкіри
та
підшкірної
клітковини

Висипання

Алопеція,
екзема,
свербіж

Токсичний
епідермальний
некроліз,
синдром
Стівенса–
Джонсона,
мультиформна
еритема

З
боку
кістково-м’язової
системи та
сполучної
тканини

М’язова
слабкість,
міалгія

Рабдоміоліз
і
підвищення
рівня
креатинфосфокі-нази
у крові(3)

Загальні
порушення

Астенія/
підвищена
втомлюва-ність

Травми,
отруєння та
ускладнення
процедур

Травми

(1) Див.
опис окремих
побічних
реакцій.

(2) Під час
постмаркетингового
спостереження
зафіксовано
дуже
рідкісні
випадки розвитку
обсесивно-компульсивних
розладів (ОКР)
у пацієнтів з
ОКР або
психічними
розладами в
анамнезі.

(3) Поширеність
значущо вища
у японців
порівняно з
пацієнтами
не
японського
походження.

Опис
окремих
побічних
реакцій

Мультиорганні
реакції
гіперчутливості

У пацієнтів,
які
отримували
леветирацетам,
рідко
повідомлялося
про
мультиорганні
реакції
гіперчутливості
(також відомі
як реакції
на
лікарський
засіб з
еозинофілією
та
системними
проявами (DRESS)).
Клінічні
прояви
можуть
розвинутися
через 2-8
тижнів після
початку
лікування. Ці
реакції
бувають
різними, але
зазвичай їх
проявами є
гарячка,
висипання,
набряк
обличчя, лімфаденопатії
та
гематологічні
порушення.Також
вони можуть
бути
пов’язані з
ураженням
різних
систем
органів,
причому найчастіше
- печінки. При
підозрі на
мультиорганну
реакцію
гіперчутливості
слід
припинити
прийом
леветирацетаму.

Ризик
анорексії
зростає при
одночасному застосуванні
леветирацетаму
з топіраматом.
При
проявах
алопеції у
деяких
випадках
відзначалося
відновлення
волосяного
покриву
після припинення
застосування
леветирацетаму.

При проявах
панцитопенії
у деяких
випадках
спостерігалося
пригнічення
кісткового
мозку.

Випадки
енцефалопатії
зазвичай
спостерігалися
на початку
лікування
(від декількох
днів до
кількох
місяців) і
були оборотними
після
припинення
лікування.

Діти

Профіль
побічних
реакцій
леветирацетаму
загалом
схожий у
різних
вікових
групах та при
всіх
затверджених
показаннях
епілепсії.
Результати
щодо безпеки
застосування
препарату
дітям,
отримані у процесі
плацебо-контрольованих
клінічних
досліджень,
відповідали
профілю
безпеки
леветирацетаму
у дорослих,
окрім
побічних
реакцій з
боку поведінки
та психіки,
які у дітей
були більш частими,
ніж у
дорослих. У
дітей та
підлітків
віком від 4 до 16
років
блювання
(дуже часто, 11,2 %),
збудженість
(часто, 3,4 %),
зміна настрою
(часто, 2,1 %),
афективна
лабільність
(часто, 1,7 %),
агресія
(часто, 8,2 %),
аномальна
поведінка (часто,
5,6 %) і летаргія
(часто, 3,9 %)
спостерігалися
з більшою
частотою, ніж
в інших
вікових
групах або у
загальному
профілі з
безпеки. У
немовлят і
дітей віком
від 1 місяця
до 4 років дратівливість
(дуже часто, 11,7 %)
та порушення
координації
(часто, 3,3 %)
спостерігалися
з більшою частотою,
ніж в інших
вікових
групах або у
загальному
профілі з
безпеки.

Оцінка впливу
леветирацетаму
на
когнітивні
та нейропсихологічні
показники у
дітей віком
від 4 до 16 років
з
парціальними
нападами
показала, що
леветирацетам
не
відрізнявся
(не був менш
ефективним)
від плацебо
щодо зміни
від
вихідного
рівня уваги і
пам’яті за
шкалою Leiter-R,
сумарного
показника
перевірки
пам’яті у
популяції
відповідно
до протоколу.
Результати,
пов’язані з поведінковими
та
емоційними
функціями, вказували
на посилення
у пацієнтів,
яких лікували
леветирацетамом,
агресивної
поведінки, що
визначалась
стандартизовано
і
систематично,
із
використанням
валідизованих
засобів (СВСL
– Achenbach Child Behavior Checklist – Контрольний
список
дитячої
поведінки Ахенбаха).
Однак у
пацієнтів,
які
отримували
леветирацетам
у процесі
довгострокового
відкритого
дослідження
подальшого
спостереження,
у середньому не
спостерігалося
порушення
поведінкових
та емоційних
функцій,
зокрема
показники
агресивної
поведінки не
були гіршими
за вихідний
рівень.

Повідомлення
про
підозрювані
побічні
реакції

Повідомлення
про побічні
реакції
після реєстрації
лікарського
засобу має
важливе
значення. Це
дає змогу
проводити
моніторинг
співвідношення
користь/ризик
при застосуванні
цього
лікарського
засобу. Медичним
та
фармацевтичним
працівникам,
а також
пацієнтам
або їх
законним
представникам
слід
повідомляти
про усі
випадки
підозрюваних
побічних
реакцій та
відсутності ефективності
лікарського
засобу через
Автоматизовану
інформаційну
систему з фармаконагляду
за
посиланням: https://aisf.dec.gov.ua.

Термін
придатності.

3 роки.

Умови
зберігання.

Зберігати в
оригінальній
упаковці при
температурі
не вище 25 С.

Зберігати у
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка.

По 10
таблеток у
блістері; по 3
або по 6
блістерів у
картонній
упаковці.

Категорія
відпуску.

За
рецептом.

Виробник.

ТОВ
«ГЛЕДФАРМ
ЛТД».

Місцезнаходження
виробника та
адреса місця
провадження
його
діяльності.

40020,
Україна,
Сумська
область, м. Суми,
вул.
Давидовського
Григорія, 54.