ІНСТРУКЦІЯ

для медичного
застосування
лікарського
засобу

ІСЕНТРЕСС

(ISENTRESS®)

Склад:

діючі
речовини: ралтегравір;

1 таблетка жувальна
містить 25 мг
або 100 мг
ралтегравіру;

допоміжні
речовини: гідроксипропілцелюлоза;
Опадрай®
YS-1-19025-А прозорий (гіпромелоза
6сР,
поліетиленгліколь
400); Суреліз®
Е-7-19040 у вигляді
етилцелюлози
25 % водної
дисперсії (вода
очищена,
етилцелюлоза
20 сР, амонію
гідроксид, тригліцериди
середньої
ланки,
кислота олеїнова); цукралоза;
сахарин
натрію;
натрію
цитрат,
дигідрат;
маніт (Е-421);
заліза оксид
червоний (Е-172) – для таблеток
жувальних по
100 мг; заліза
оксид жовтий
(Е-172); моноамонію
гліциризинат
Magnasweet® 135 (кореня
солодки
екстракт,
сорбіт (Е-420),
фруктоза); ароматизатор
банановий натуральний
WONF Durarome® 501392 TD0991; ароматизатор
апельсиновий
натуральний
та штучний 501331
ТР 0551; ароматизатор
маскувальний
натуральний
та штучний 501482
ТР0424;
кросповідон;
магнію
стеарат;
натрію
стеарилфумарат.

Лікарська
форма. Таблетки
жувальні.

Основні
фізико-хімічні
властивості:

25 мг:
блідо-жовті,
круглі,
плоскоциліндричні
таблетки зі
скошеними
краями, з
тисненням корпоративного
логотипу на
одній
стороні та 473
на іншій.

100 мг:
блідо-помаранчеві,
овальні
таблетки з рискою,
з тисненням корпоративного
логотипу з
одного боку
від риски та 477
з іншого
боку, та з
рискою на іншій
стороні
таблетки.

Фармакотерапевтична
група.

Противірусні
засоби для
системного
застосування.
Противірусні
засоби
прямої дії. Інгібітори
інтегрази.

Код АТХ J05A J01.

Фармакологічні
властивості.

Фармакодинаміка.

Механізм
дії

Ралтегравір
– це інгібітор
переносу
ланцюжка
інтегрази,
який є
активним
проти вірусу
імунодефіциту
людини (ВІЛ-1).
Ралтегравір
інгібує
каталітичну
активність
інтегрази –
ВІЛ-кодованого
ферменту,
необхідного
для
реплікації
вірусу.
Інгібування
інтегрази
попереджає
ковалентне
введення або
інтеграцію
геному ВІЛ у
геном клітини
хазяїна на
ранніх
стадіях
розвитку інфекції.
Геноми ВІЛ,
які не можуть
інтегрувати,
не здатні
продукувати
нові вірусні
частинки,
внаслідок чого
відбувається
пригнічення
процесу інтеграції
та
попередження
подальшого
поширення
вірусної
інфекції в
організмі.

Противірусна
активність in vitro

Ралтегравір
у
концентраціях
31 ± 20 нмоль на 95
% (ПК95)
пригнічує
реплікацію
ВІЛ-1
(порівняно з
нелікованою
культурою
клітин,
інфікованою
вірусом) у
клітинних
культурах
людських
Т-лімфоцитів,
що були
інфіковані
адаптованим
до культур
клітин
варіантом
H9ІІІВ ВІЛ-1.
Крім того,
ралтегравір
пригнічував
реплікацію
вірусу у
культурах
людських
активованих мітогеном
мононуклеарів
периферичної
крові, інфікованих
різними
первинними
клінічними
штамами ВІЛ-1,
включаючи
штами 5-не-B
підтипів та
резистентні
до
інгібіторів
зворотної
транскриптази
та
інгібіторів
протеази. В
аналізі
разового
циклу
інфікування ралтегравір
інгібував 23
штами ВІЛ
підгрупи
5-не-В та 5
циркулюючих
рекомбінантних
форм зі
значеннями
ПК50 від 5 до 12
нмоль.

Резистентність

Більшість
вірусів,
виділених у
пацієнтів, які
не відповіли
на лікування
ралтегравіром,
мали високий
рівень
резистентності
до
ралтегравіру,
яка стала
результатом
двох або
більше
мутацій.
Більшість
мали характерні
мутації в
амінокислоті 155 (N155
змінювалась
на H),
амінокислоті
148 (Q148 змінювалася
на H, K або R) або 143 (Y143
змінювалась
на C, H або R) чи одночасно
з однією або
кількома
додатковими
мутаціями
інтегрази (наприклад,
L74M, E92Q, T97A, E138A/K, G140A/S, V151I, G163R,
S230R). Характерні
мутації
знижують
чутливість
вірусу до
ралтегравіру
та додатково
до інших
мутацій
призводять
до
подальшого
зниження
чутливості
до
ралтегравіру.
Факторами,
які зменшують
ймовірність
розвитку
резистентності,
є нижче
первинне
вірусне
навантаження
та застосування
інших
активних
антиретровірусних
препаратів.

Мутації, що
забезпечують
резистентність
до ралтегравіру,
як
правило, також
забезпечують
резистентність
до інгібітора
переносу
ланцюжка інтегрази
елвітегравіру.
Мутації в
амінокислоті
143 забезпечують
більшу резистентність
до ралтегравіру,
ніж до елвітегравіру,
та
мутація E92Q
забезпечує
більшу
резистентність
до елвітегравіру,
ніж до ралтегравіру.
Віруси,
що несуть мутацію
в амінокислоті
148, разом
з однією
або декількома
іншими мутаціями
резистентності
до ралтегравіру,
також
можуть мати клінічно значущу
резистентність
до
долутегравіру.

Ефективність

Пацієнти
дитячого
віку

IMPAACT P1066 – це
відкрите
багатоцентрове
дослідження
фази І/ІІ, в
якому
оцінювалися
фармакокінетичний
профіль,
безпека,
переносимість
та ефективність
ралтегравіру
у
ВІЛ-інфікованих
дітей. У
цьому дослідженні
брали участь
126 дітей та
підлітків
віком від 2 до 18
років, які
лікувалися
раніше.
Пацієнти
були
стратифіковані
за віком:
спочатку
підлітки, а
потім
послідовно
діти
молодшого
віку. Пацієнти
отримували
таблетки 400 мг
(вік від 6 до 18 років)
або таблетки жувальні
(вік від 2 до 12
років).
Ралтегравір
отримували
разом з
оптимізованою
фоновою
терапією.

Перша
стадія
визначення
дози
включала інтенсивну
фармакокінетичну
оцінку. Вибір
дози базувався
на
досягненні
однакового
вмісту ралтегравіру
у плазмі
крові та
мінімальної
концентрації,
яка
спостерігалася
у дорослих, а
також на
прийнятній
короткочасній
безпеці.
Після вибору
дози були
залучені додаткові
пацієнти для
оцінки
довгострокової
безпеки,
переносимості
та
ефективності.
Зі 126
пацієнтів 96
отримували
рекомендовану
дозу ралтегравіру.

Таблиця
1. Початкові
характеристики
та
результати ефективності
на тижнях 24-му
та 48-му у
дослідженні
IMPAACT P1066 (2–18 років)

Параметр

Популяція
остаточної
дози

N = 96

Демографічні
характеристики

Вік (роки),
медіанне
значення
(діапазон)

13 (2–18)

Чоловіча
стать

49 %

Раса

Білошкірі

34 %

Чорношкірі

59 %

Початкові
характеристики

РНК
ВІЛ-1 у плазмі
крові (log10 копій/мл),
медіанне
значення
(діапазон)

4,3 (2,7–6)

Кількість
клітин CD4 (клітин/мм3),
медіанне
значення
(діапазон)

481 (0–2361)

Відсоток
CD4,
медіанне
значення
(діапазон)

23,3 % (0–44)

РНК
ВІЛ-1 >100000
копій/мл

8 %

ВІЛ
Центру
контролю
захворюваності
категорії В
або С

59 %

Попереднє
застосування
антиретровірусної
терапії за
класом

Ненуклеозидний
інгібітор
зворотної
транскриптази

78 %

Інгібітор
протеази

83 %

Реакція
у відповідь

Тиждень
24-й

Тиждень
48-й

Досягнення
зменшення
концентрації
РНК ВІЛ
відносно
початкового
рівня ≥ 1 log10
або < 400
копій/мл

72 %

79 %

Досягнення
РНК ВІЛ < 50
копій/мл

54 %

57 %

Середнє
збільшення
кількості
клітин CD4 (%) з початку

119 клітин/мм3

(3,8 %)

156 клітин/мм3

(4,6 %)

Фармакокінетика.

Абсорбція

Як було
продемонстровано,
у здорових
добровольців
при
застосуванні
разової дози
перорально
натще
ралтегравір
швидко
всмоктувався
з
досягненням
максимальної
концентрації
tmax приблизно
через 3
години. Площа
під кривою
«концентрація
– час» (AUC) та значення
Сmax
збільшуються
пропорційно
до дози у
діапазоні
доз від 100 до 1600
мг.
Показник С12г
збільшується
пропорційно
до дози у
діапазоні
доз від 100 до 800
мг та
збільшується
дещо менше,
ніж
пропорційно
до дози, при
діапазоні доз
від 100 до 1600 мг. У
пацієнтів не
була встановлена
пропорційність
доз.

При режимі
застосування
препарату 2
рази на добу
фармакокінетичний
стабільний
стан
досягається
швидко,
протягом
приблизно 2 діб
після
початку
лікування.
Значення AUC та Сmax
свідчать про
відсутність
або
мінімальне накопичення
препарату, а
значення С12г
– про
незначне
накопичення
препарату.
Абсолютна
біодоступність
ралтегравіру
не встановлена.

Ралтегравір можна
приймати
незалежно
від прийому
їжі. У
базових
клінічних
дослідженнях
безпеки та
ефективності,
що
проводилися
за участю ВІЛ-інфікованих
пацієнтів, ралтегравір
приймали
незалежно
від прийому
їжі. Прийом
багатократних
доз ралтегравіру
після їжі з
середнім
вмістом жиру
не мав
клінічно
значущого
впливу на AUC
ралтегравіру,
збільшення
відносно
прийому
натще становило
13 %. C12г ралтегравіру
була вище на 66 %,
а Cmax вище на 5 %
після
вживання їжі
з середнім
вмістом жиру
у порівнянні
з прийомом
натще. Прийом
ралтегравіру
після
вживання їжі
з високим
вмістом жиру
підвищував AUC
та Cmax
приблизно у 2,
а C12 г – у 4,1 раза.
Прийом ралтегравіру
після
вживання їжі
з низьким вмістом
жиру
зменшував AUC і Cmax
на 46 % та 52 %
відповідно;
значних змін
C12г не
спостерігалося.
Їжа підвищує
варіабельність
за
фармакокінетичними
параметрами
відносно
застосування
натще.

Загалом
значна
варіабельність
спостерігалась
у
фармакокінетиці
ралтегравіру.
Для C12г, що
спостерігалась
у
дослідженнях
BENCHMRK 1 та 2, коефіцієнт
варіації (CV)
міжіндивідуальної
варіабельності
становив 212 %, а CV внутрішньоіндивідуальної
варіабельності становив 122 %.
Джерелами варіабельності
можуть бути
різниця у
супутньому
прийомі їжі
та прийомі
супутніх
лікарських
засобів.

Розподіл

Приблизно 83 %
ралтегравіру
зв’язуються
з білками
плазми крові
у діапазоні
концентрацій
від 2 до 10
мкмоль.

Ралтегравір
легко
проходив
через
плацентарний
бар’єр у
щурів, але не
проникав у
мозок.

У двох
дослідженнях
за участю ВІЛ-1-інфікованих
пацієнтів,
які
отримували 400
мг
ралтегравіру
2 рази на добу,
препарат
швидко
виявлявся у
спинномозковій
рідині. У першому
дослідженні
(n = 18) середня
концентрація
у спинномозковій
рідині
становила 5,8 %
(діапазон від
1 % до 53,5 %)
відповідної
концентрації
у плазмі
крові. У
другому
дослідженні
(n = 16) середня
концентрація
у
спинномозковій
рідині
становила 3 %
(діапазон від
1 % до 61 %) відповідної
концентрації
у плазмі
крові. Ці
медіанні пропорції
були у 3–6
разів менші від
вільної
фракції
ралтегравіру
у плазмі крові.

Біотрансформація
і виведення

Уявний
кінцевий
період
напіввиведення
ралтегравіру
становить
близько 9
годин з коротшою
альфа-фазою
напіввиведення
(приблизно 1
година), що
становить
більшу частину
AUC. Після
прийому всередину
радіоактивно
міченого
ралтегравіру
приблизно 51 %
і 32 % від
загальної
дози
виділяється
з калом та
сечею
відповідно. За
спостереженнями
у
доклінічних
дослідженнях
з калом
виводився
тільки
ралтегравір,
більша
кількість якого,
ймовірно, утворюється
внаслідок
гідролізу
глюкуроніду
ралтегравіру,
який
секретується
у жовч. Обидва
компоненти – ралтегравір
та
глюкуронід ралтегравіру
– виділяються
з сечею у
кількості 9 %
та 23 % від дози
відповідно. Основною
циркулюючою
речовиною
був ралтегравір,
що становив
близько 70 % від
загальної
радіоактивності;
рештою
радіоактивно
міченого
препарату у
плазмі крові
був глюкуронід
ралтегравіру. Дослідження,
у яких
використовували
селективні
до ізоформ хімічні
інгібітори
та
сДНК-виражені
УДФ-глюкуронозилтрансферази
(УДФ-ГТ),
показали, що
УДФ-ГТ1А1 є
основним
ферментом,
який відповідає
за утворення глюкуроніду
ралтегравіру.
Таким чином,
ці дані
вказують на
те, що
основним
механізмом
кліренсу
ралтегравіру
у людини є
УДФ-ГТ1А1-опосередкована
глюкуронізація.

Поліморфізм
УДФ-ГТ1A1

При
порівнянні
даних 30
дорослих
осіб із генотипом
*28/*28 та 27
дорослих
осіб із
немутантним типом
генотипу
середній
геометричний
показник (90 % ДІ)
AUC становив 1,41 (0,96, 2,09),
а середній
геометричний
показник С12г становив 1,91 (1,43, 2,55).
Не
вважається
за потрібне
коригування
дози для
пацієнтів зі
зниженою активністю
УДФ-ГТ1A1 через
генетичний
поліморфізм.

Особливі
популяції

Діти

За
результатами
порівняльного
дослідження
лікарських
форм, у
здорових
дорослих
добровольців
ралтегравір у
формі
жувальних
таблеток має
більш високу
пероральну
біодоступність,
ніж у формі
таблеток 400 мг.
В цьому
дослідженні
прийом
жувальної
таблетки з
їжею з
високим
вмістом жиру
призводив до
зменшення AUC в
середньому на
6 %, зменшення Cmax
на 62 % і
збільшення C12г
на 188 %
порівняно із відповідними
показниками
при
застосуванні
натще. Прийом
жувальної
таблетки з
їжею з високим
вмістом жиру
не мав
клінічно
значущого
впливу на
фармакокінетику
ралтегравіру,
тому
жувальну
таблетку
можна
приймати незалежно
від прийому
їжі.

У таблиці 2
наведено
фармакокінетичні
параметри
таблетки 400 мг та
жувальної
таблетки залежно
від маси
тіла.

Таблиця
2.
Фармакокінетичні
параметри
ралтегравіру
з
дослідження IMPAACT
P1066 відповідно
до дозування

Маса
тіла

Лікарська
форма

Доза

N*

Середнє
геометричне

(% CV‡)

AUC 0-12г
(кмоль•год)

Середнє
геометричне

(% CV‡)

C12г
(нмоль)

≥ 25 кг

В/о таблетка
400 мг

400 мг

2 рази
на добу

18

14,1 (121 %)

233 (157 %)

≥ 25 кг

Жувальна
таблетка

Залежно
від маси
тіла (див.
таблицю 4)

9

22,1 (36 %)

113 (80 %)

11–

25 кг

Жувальна
таблетка

Залежно
від маси
тіла (див.
таблицю 4)

13

18,6 (68 %)

82 (123
%)

*Кількість
пацієнтів з
інтенсивними
фармакокінетичними
результатами
при кінцевій
рекомендованій
дозі.

‡ Геометричний
коефіцієнт варіації.

Стать,
раса та індекс маси
тіла (ІМТ)

У
дорослих
клінічно
значущого
впливу статі,
раси або ІМТ
на
фармакокінетику
ралтегравіру
не
спостерігалося.

Порушення
функцій
нирок

На нирковий
кліренс
припадає
незначна
частка в
елімінації
незміненого
ралтегравіру
з організму. Клінічно
значущих
відхилень
фармакокінетичних
параметрів у
дорослих пацієнтів
з тяжкими
порушеннями
функції нирок
порівняно зі
здоровими
особами не спостерігалося.
Оскільки
ефективність
діалізу ралтегравіру
невідома,
приймати
препарат перед
сеансом
діалізу не
рекомендується.

Порушення
функцій
печінки

Ралтегравір
виводиться
головним
чином шляхом
глюкуронізації
у печінці. Клінічно
значущих
відхилень
фармакокінетичних
параметрів у дорослих
пацієнтів з
помірно
вираженими
порушеннями
функцій печінки
порівняно зі
здоровими
пацієнтами
не виявили.
Вплив тяжких
порушень
функції
печінки на
фармакокінетичні
параметри
ралтегравіру
не вивчався.

Клінічні
характеристики.

Показання.

Лікування
дітей та
підлітків віком
від 2 до 12 років
з ВІЛ-1-інфекцією
у комбінації
з іншими
антиретровірусними
препаратами.

Протипоказання.

Підвищена
чутливість
до активної
речовини або
до будь-якої
допоміжної
речовини,
наведеної в
розділі
«Склад».

Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій.

У
дослідженнях
in vitro встановлено,
що
ралтегравір
не є субстратом
ізоферментів
системи
цитохрому Р450
(CYP) і не інгібує
CYP1A2, CYP2B6, CYP2C8, CYP2C9, CYP2C19, CYP2D6 або CYP3A, не
інгібує уридин-дифосфат-глюкуронозилтрансфераз
(УДФ-ГТ) - 1A1 та 2B7, не
стимулює CYP3A4, а
також не
інгібує
транспорт, опосередкований
Р-глікопротеїном.
На підставі
цих даних не
очікується,
що ралтегравір
впливатиме
на
фармакокінетику
лікарських
засобів, які
є
субстратами
вказаних ферментів
або Р-глікопротеїну.

За
даними
досліджень іn vіtro та іn vіvo,
ралтегравір
виводиться з
організму
переважно
шляхом
метаболізму
у процесі
глюкуронізації
УДФ-ГТ1А1.

Спостерігалася
значна між-
та
внутрішньосуб’єктна
варіабельність
за
фармакокінетичними
параметрами
ралтегравіру.

Вплив
ралтегравіру
на
фармакокінетику
інших
лікарських
засобів

В
дослідженнях
взаємодії
ралтегравір
не мав
клінічно
значимого
впливу на
фармакокінетику
етравірину,
маравіроку,
тенофовіру,
гормональних
контрацептивів,
метадону,
мідазоламу
або
боцепревіру.

В деяких
дослідженнях
одночасне
застосування
ралтегравіру
з
дарунавіром
призвело до
помірного
зниження
концентрацій
дарунавіру в
плазмі; механізм
цього ефекту
є невідомим.
Однак вплив
ралтегравіру
на
концентрації
дарунавіру в
плазмі не має
клінічного
значення.

Вплив
інших
препаратів
на
фармакокінетику
ралтегравіру

Зважаючи
на те, що
ралтегравір
метаболізується
головним
чином за
участю
УДФ-ГТ1А1, слід
з обережністю
призначати ралтегравір
одночасно з
препаратами,
що є
потужними
стимуляторами
УДФ-ГТ1А1
(наприклад,
рифампіцин).
Рифампіцин знижує
концентрації
ралтегравіру
у плазмі;
вплив на
ефективність
ралтегравіру
є невідомим.
Однак якщо не
можна
уникнути
супутнього застосування
з
рифампіцином,
то для
дорослих можливе
подвоєння
дози ралтегравіру.
Немає даних,
щоб дати
рекомендації
щодо одночасного
застосування
ралтегравіру
з
рифампіцином
пацієнтам
віком до 18
років. Вплив
інших
потужних
стимуляторів
ферментів, що
метаболізують
препарат, таких
як фенітоїн
та
фенобарбітал,
на УДФ-ГТ1А1 невідомий.
Менш потужні
індуктори
(наприклад
ефавіренз,
невірапін,
етравірин,
рифабутин,
глюкокортикоїди,
звіробій,
піоглітазон)
можна застосовувати
одночасно з
рекомендованими
дозами ралтегравіру.

Одночасне застосування
ралтегравіру
із потужними
інгібіторами
УДФ-ГТ1А1 (такими
як
атазанавір)
може
збільшити
концентрації
ралтегравіру
у плазмі. Менш
потужні
інгібітори УДФ-ГТ1А1
(наприклад
індинавір,
саквінавір)
можуть також
збільшити плазмові
рівні
ралтегравіру,
але меншою мірою,
ніж
атазанавір.
Крім того,
тенофовір може
збільшити
рівні
ралтегравіру
у плазмі, однак
механізм цього
ефекту є
невідомим
(див. таблицю 3). Під
час
клінічних
досліджень
більшість
пацієнтів
застосовували
атазанавір
та/або
тенофовір – препарати, що
призводять
до
збільшення
плазмових рівнів
ралтегравіру,
при
оптимізованих
основних
режимах. Профіль
безпеки, що
спостерігався
у пацієнтів,
які
застосовували
атазанавір
та/або тенофовір,
був зазвичай
подібним до
профілю безпеки
у пацієнтів,
які не
застосовували
ці препарати. Тому
необхідності
в корекції
дозування
немає.

Одночасне
застосування
ралтегравіру
з
антацидними
засобами, що
містять
катіони
двовалентних
металів, може
зменшувати абсорбцію
ралтегравіру
за рахунок
утворення
хелатів, що
призводить
до зменшення
рівнів
ралтегравіру
у плазмі
крові. Прийом
антацидів, що
містять
алюміній та
магній, упродовж
6 годин після
прийому ралтегравіру
значно
знижує рівні
ралтегравіру
у плазмі
крові. Тому
одночасне
призначення ралтегравіру
з антацидами,
що містять
алюміній та/або
магній, не
рекомендується.
Одночасне
застосування
ралтегравіру
з антацидом,
що містить
карбонат
кальцію, зменшує
рівні
ралтегравіру
у плазмі;
однак така
взаємодія не
є клінічно
значущою.
Таким чином,
при
одночасному
призначенні ралтегравіру
з антацидами,
що містять
карбонат
кальцію, необхідності
у коригуванні
дози немає.

Одночасне застосування
ралтегравіру
з іншими
препаратами,
що
підвищують
рН шлунка (наприклад,
омепразол та
фамотидин),
може підвищувати
швидкість
абсорбції
ралтегравіру
та призвести
до
підвищених
плазмових
рівнів
ралтегравіру
(див. таблицю 3).
Профілі
безпеки у
підгрупах
пацієнтів у
дослідженнях
фази III, які
приймали
інгібітори
протонного насоса
або
блокатори H2-гістамінових
рецепторів,
були порівнянними
з профілями
безпеки у
тих, хто не
приймав ці
препарати.
Тому немає
потреби в коригуванні
дози при
застосуванні
інгібіторів
протонного
насоса або
блокаторів H2-гістамінових
рецепторів.

Усі
дослідження
проводились
за участю
дорослих
пацієнтів.

Таблиця 3.
Дані про
фармакокінетичні
взаємодії

Лікарські
препарати
за
терапевтичним
призначенням

Взаємодія

(механізм,
якщо
відомий)

Рекомендації
щодо
супутнього
прийому

АНТИРЕТРОВІРУСНІ
ПРЕПАРАТИ

Інгібітори
протеази

атазанавір/ритонавір

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↑ 41 %

C12год
ралтегравіру
↑ 77 %

Cmax
ралтегравіру
↑ 24 %

(пригнічення
УДФ-ГТ1A1)

Для
прийому ралтегравіру не
потрібно
коригування
дози.

типранавір/ритонавір

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↓ 24 %

C12год
ралтегравіру
↓ 55 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 18 %

(стимуляція
УДФ-ГТ1A1)

Для
прийому ралтегравіру не
потрібно
коригування
дози.

Ненуклеозидні
інгібітори
зворотної
транскриптази

ефавіренц

(ралтегравір
400 мг
однократна
доза)

AUC
ралтегравіру
↓ 36 %

C12год
ралтегравіру
↓ 21 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 36 %

(стимуляція
УДФ-ГТ1A1)

Для
прийому ралтегравіру не
потрібно
коригування
дози.

етравірин

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↓ 10 %

C12год ралтегравіру
↓ 34 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 11 %

(стимуляція
УДФ-ГТ1A1)

AUC
етравірину
↑ 10 %

C12год
етравірину
↑ 17 %

Cmax
етравірину
↑ 4 %

Для
прийому ралтегравіру або
етравірину
не потрібно
коригування
дози.

Нуклеозидні
інгібітори
зворотної
транскриптази

тенофовір

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↑ 49 %

C12год
ралтегравіру
↑ 3 %

Cmax
ралтегравіру
↑ 64 %

(механізм
взаємодії є
невідомим)

AUC
тенофовіру
↓ 10 %

C12год
тенофовіру
↓ 13 %

Cmax
тенофовіру
↓ 23 %

Для
прийому ралтегравіру або
тенофовіру
дизопроксилу
фумарату не потрібно
коригування
дози.

Інгібітори
хемокінового
рецептора CCR5

маравірок

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↓ 37 %

C12год
ралтегравіру
↓ 28 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 33 %

(механізм
взаємодії є
невідомим)

AUC
маравіроку
↓ 14 %

C12год
маравіроку
↓ 10 %

Cmax
маравіроку
↓ 21 %

Для
прийому ралтегравіру або
маравіроку
не потрібно
коригування
дози.

ПРОТИВІРУСНІ
ПРЕПАРАТИ
ПРОТИ
ВІРУСУ ГЕПАТИТУ
C

Інгібітори
протеази NS3/4A

боцепревір

(ралтегравір
400 мг
однократна
доза)

AUC
ралтегравіру
↑ 4 %

C12год
ралтегравіру
↓ 25 %

Cmax
ралтегравіру
↑ 11 %

(механізм
взаємодії є
невідомим)

Для
прийому ралтегравіру або
боцепревіру
не потрібно
коригування
дози.

ПРОТИМІКРОБНІ
ПРЕПАРАТИ

Антимікобактеріальні
препарати

рифампіцин

(ралтегравір
400 мг
однократна
доза)

AUC
ралтегравіру
↓ 40 %

C12год
ралтегравіру
↓ 61 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 38 %

(стимуляція
УДФ-ГТ1A1)

Рифампіцин
знижує
плазмові
концентрації
ралтегравіру.
Однак якщо
не можна
уникнути
супутнього
введення з
рифампіцином,
то можна
розглядати
подвоєння
дози ралтегравіру

СЕДАТИВНІ
ПРЕПАРАТИ

мідазолам

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
мідазоламу
↓ 8 %

Cmax
мідазоламу
↑ 3 %

Для
прийому ралтегравіру або
мідазоламу
не потрібно
коригування
дози.

Ралтегравір
не є ні
стимулятором,
ні інгібітором
CYP3A4, не
передбачається,
що
ралтегравір
впливатиме
на
фармакокінетику
лікарських
засобів, що є
субстратами
CYP3A4.

АНТАЦИДНІ
ПРЕПАРАТИ (що
містять
катіони
металів)

антациди,
що містять
алюмінію/магнію
гідроксид

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↓ 49 %

C12год
ралтегравіру
↓ 63 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 44 %

2
години
перед
застосуванням
ралтегравіру

AUC
ралтегравіру
↓ 51 %

C12год
ралтегравіру
↓ 56 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 51 %

2
години
після
застосування
ралтегравіру

AUC
ралтегравіру
↓ 30 %

C12год
ралтегравіру
↓ 57 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 24 %

Антациди,
що містять
алюмінію/магнію
гідроксид,
знижують
рівні
ралтегравіру
в плазмі
крові. Не рекомендоване
одночасне
застосування
ралтегравіру з
антацидами,
що містять
алюміній
та/або магній.

6 годин
перед
застосуванням
ралтегравіру

AUC
ралтегравіру
↓ 13 %

C12год
ралтегравіру
↓ 50 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 10 %

6 годин
після
застосування
ралтегравіру

AUC
ралтегравіру
↓ 11 %

C12год
ралтегравіру
↓ 49 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 10 %

(хелація
катіонів
металу)

антациди,
що містять
кальцію
карбонат

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↓ 55 %

C12год ралтегравіру
↓ 32 %

Cmax
ралтегравіру
↓ 52 %

(хелація
катіонів
металу)

Для
прийому ралтегравіру не
потрібно
коригування
дози.

БЛОКАТОРИ
Н2-РЕЦЕПТОРІВ
ТА
ІНГІБІТОРИ
ПРОТОННОГО
НАСОСА

омепразол

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↑ 37 %

C12год
ралтегравіру
↑ 24 %

Cmax
ралтегравіру
↑ 51 %

(підвищує
розчинність)

Для
прийому ралтегравіру не
потрібно
коригування
дози.

фамотидин

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
ралтегравіру
↑ 44 %

C12год
ралтегравіру
↑ 6 %

Cmax
ралтегравіру
↑ 60 %

(підвищує
розчинність)

Для
прийому ралтегравіру не
потрібно
коригування
дози.

ГОРМОНАЛЬНІ
КОНТРАЦЕПТИВИ

етинілестрадіол

норелгестромін

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
етинілестрадіолу
↓ 2 %

Cmax
етинілестрадіолу
↑ 6 %

AUC
норелгестроміну
↑ 14 %

Cmax норелгестроміну
↑ 29 %

Для
прийому ралтегравіру або
гормональних
контрацептивів
(на основі
естрогену
та/або
прогестерону)
не потрібно
коригування
дози.

ОПІОЇДНІ
АНАЛЬГЕТИКИ

метадон

(ралтегравір
400 мг двічі на
добу)

AUC
метадону ↔

Cmax
метадону ↔

Для
прийому ралтегравіру або
метадону не
потрібно
коригування
дози.

Особливості
застосування.

Пацієнтів
слід
попередити
про те, що
поточна
антиретровірусна
терапія не виліковує
ВІЛ-захворювання
і не
перешкоджає
передачі
вірусу ВІЛ
іншим особам
через кров.
Хоча ефективна
супресія
вірусу при
антиретровірусній
терапії
суттєво
понижує
ризик передачі
інфекції при
статевому
контакті, наявність
залишкового
ризику
виключити не
можна. Під
час
лікування ралтегравіром
слід
продовжувати
дотримуватися
відповідних
національних
заходів
безпеки для
попередження
передачі
вірусу.

Загалом,
спостерігалася
значна між-
та внутрішньосуб’єктна
варіабельність
за
фармакокінетичними
параметрами
ралтегравіру.

Ралтегравір
має відносно
низький
генетичний
бар’єр до
резистентності.
Тому, коли можливо,
ралтегравір
слід
призначати з
двома іншими
активними
антиретровірусними
препаратами,
щоб
мінімізувати
можливість
вірусологічної
неефективності
та розвиток
резистентності.

Стосовно
пацієнтів,
яким раніше
не проводилось
лікування, є
обмежені
дані клінічних
досліджень
про
застосування
ралтегравіру
в комбінації
з двома
нуклеозидними
інгібіторами
зворотної
транскриптази
(емтрицитабін
та тенофовіру
дизопроксилу
фумарат).

Депресія.
Повідомлялося
про депресію,
включаючи суїцидальну
спрямованість
мислення і поведінки,
зокрема у
пацієнтів з депресією
або психічним
захворюванням
в анамнезі.
Слід вживати
запобіжних
заходів при
лікуванні
пацієнтів з
депресією
або психічним
захворюванням
в анамнезі.

Пацієнти
з порушенням
функції
печінки. Безпека
і ефективність
застосування
ралтегравіру
пацієнтам з
тяжкою
формою
порушення
функції
печінки не
встановлені.
Тому ралтегравір
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам з
порушеннями
функції печінки
тяжкого
ступеня.

Пацієнти
з уже наявними
порушеннями
функції
печінки,
включаючи
хронічний
гепатит,
мають більшу
частоту
випадків
побічних
явищ з боку печінки
під час
комбінованої
антиретровірусної
терапії; за їхнім
станом слід
спостерігати
згідно із
стандартною
практикою.
Якщо у таких
пацієнтів є
ознаки
погіршення
перебігу
захворювання
печінки, то
потрібно
прийняти
рішення про
тимчасове
припинення
застосування
або відміну
препарату.

Застосування
ралтегравіру
пацієнтам,
інфікованим
одночасно
ВІЛ та вірусом
гепатиту В
або С. Пацієнти
з хронічним
гепатитом В
або С, які
застосовують
комбіновану
антиретровірусну
терапію, мають
вищий ризик
розвитку
тяжких та
потенційно
летальних
побічних
реакцій з
боку печінки.

Остеонекроз.
Хоча
вважається,
що етіологія
захворювання
є
багатофакторною
(у тому числі
застосування
кортикостероїдів,
вживання
алкоголю,
виражена
імуносупресія,
вищий індекс
маси тіла),
повідомлялося
про випадки
розвитку
остеонекрозу
у пацієнтів з
прогресуючим
ВІЛ-захворюванням
та/або при
довготривалій
комбінованій
антиретровірусній
терапії.
Пацієнтам
слід порадити
звертатися
до лікаря,
якщо виникає
ломота або
біль у
суглобах,
скутість
суглобів або
ускладнення
рухів.

Синдром
відновлення
імунітету. У
ВІЛ-інфікованих
пацієнтів з
тяжкою формою
імунної
недостатності
під час
проведення
комбінованої
антиретровірусної
терапії (КАРТ)
може
розвиватися
запальна
реакція на асимптоматичні
чи залишкові
умовно-патогенні
мікроорганізми,
що
призводить
до серйозних
клінічних
станів або до
погіршення симптомів.
Зазвичай
така реакція
спостерігається
протягом
перших
тижнів або
місяців
після початку
КАРТ.
Прикладами
можуть бути
цитомегаловірусний
ретиніт,
загальні або
фокальні
мікобактеріальні
інфекції та пневмонія,
спричинена Pneumocystis
jiroveci (попередня
назва Pneumocystis carnii). Необхідно
оцінювати
всі симптоми
запальних
реакцій та,
якщо необхідно,
призначати
лікування.

Також
повідомлялося,
що
аутоімунні
розлади
(наприклад
хвороба
Грейвса та
аутоімунний
гепатит)
виникали у
ситуаціях
відновлення
імунітету,
однак час до
початку
розвитку є
різним і ці
явища можуть спостерігатися
через багато місяців
після
початку
лікування.

Взаємодія з
іншими
лікарськими
засобами.

Антациди. Одночасне
застосування
ралтегравіру
з антацидами,
що містять
алюміній та
магній,
призводить
до зниження
рівня
ралтегравіру
у плазмі
крові.
Одночасне застосування
ралтегравіру
з антацидами,
що містять
алюміній
та/або магній,
не
рекомендується
(див.
розділ «Взаємодія
з іншими
лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).

Рифампіцин. Слід
з
обережністю
призначати ралтегравір
одночасно з
ефективними
індукторами
уридин-дифосфат-глюкуронозилтрансферази
(УДФ-ГТ) 1А1
(наприклад з
рифампіцином).
Рифампіцин
знижує рівні
ралтегравіру
у плазмі
крові; вплив
на ефективність
ралтегравіру
невідомий.
Однак якщо у
дорослих
пацієнтів
одночасного
застосування
із
рифампіцином
неможливо
уникнути, то слід
розглянути
питання про
збільшення дози
ралтегравіру
у 2 рази (див.
розділ
«Взаємодія з
іншими лікарськими
засобами та
інші види
взаємодій»).
Немає даних,
щоб надати
рекомендації
щодо
одночасного
застосування
ралтегравіру
і
рифампіцину
пацієнтам віком
до 18 років.

Міопатія та
рабдоміоліз. Повідомлялося
про випадки
розвитку
міопатії та
рабдоміолізу.
Слід з
обережністю
призначати
препарат
пацієнтам з
міопатією
або
рабдоміолізом
в анамнезі та
пацієнтам з
факторами
ризику,
такими як застосування
препаратів,
що можуть
спричиняти
вищевказані
стани.

Тяжкі
шкірні та
алергічні
реакції. Тяжкі,
потенційно
небезпечні
для життя і летальні
шкірні
реакції були
зареєстровані
у пацієнтів,
які приймали ралтегравір
одночасно з
іншими
ліками, що пов’язані
з такими
реакціями. До
них належать
випадки
синдрому Стівенса
- Джонсона
і токсичний
епідермальний
некроліз.
Зареєстровано
також
реакції
підвищеної
чутливості,
що характеризувалися
висипом,
системними
проявами та
інколи
порушенням
функції органів,
включаючи
печінкову недостатність.
Слід негайно
припинити
застосування
ралтегравіру
та інших
препаратів,
що можуть
спричинити
такі реакції,
при появі
симптомів
тяжких
шкірних або
алергічних
реакцій (у
тому числі
сильного висипу
або висипу,
що
супроводжується
пропасницею,
загального
нездужання,
втоми, болю у
м’язах або
суглобах,
пухирів,
ураження
ротової
порожнини,
кон’юнктивіту,
набряку
обличчя,
гепатиту,
еозинофілії,
ангіоневротичного
набряку).
Необхідно
контролювати
клінічний
статус, включаючи
рівні
печінкових
амінотрансфераз,
та розпочати
відповідну
терапію. Затримка
припинення
лікування ралтегравіром
або іншими
підозрюваними
препаратами
після появи
сильного
висипу може
призвести до
небезпечної
для життя
реакції.

Висип. Висип
спостерігався
частіше при
лікуванні
пацієнтів,
які отримували
ралтегравір
та дарунавір,
порівняно з
пацієнтами,
які отримували
ралтегравір
без
дарунавіру
або
дарунавір
без ралтегравіру
(див.
розділ «Побічні
реакції»).

Таблетки
жувальні по 25
мг

Фруктоза

Цей
лікарський
засіб
містить до 0,54
мг фруктози
на таблетку.
Фруктоза
може
пошкодити
зуби.

Сорбіт

Цей
лікарський
засіб
містить до 1,5
мг сорбіту (Е-420)
на таблетку.
В лікарських
засобах для
перорального
застосування
сорбіт може
вплинути на
біоеквівалентність
інших лікарських
засобів для
перорального
застосування,
що
застосовуються
одночасно.

Аспартам

Цей
лікарський
засіб
містить
аспартам (Е-951),
що є похідним
фенілаланіну.
Кожна таблетка
жувальна по 25
мг містить до
0,47 мг
аспартаму, що
відповідає
до 0,05 мг
фенілаланіну.
Це може бути
шкідливим
для пацієнтів
з
фенілкетонурією.

Натрій

Цей
лікарський
засіб
містить менш
ніж 1 ммоль
натрію (23 мг) на
таблетку,
тобто
практично вільний
від натрію.

Сахароза

Цей
лікарський
засіб
містить до 3,5
мг сахарози в
кожній
жувальній
таблетці 25 мг.

Може
бути
шкідливим
для зубів.

Пацієнтам
із
рідкісними
спадковими
проблемами
непереносимості
фруктози,
глюкозо-галактозною
мальабсорбцією
або недостатністю
сахарази-ізомальтази
не слід приймати
цей
лікарський
засіб.

Таблетки
жувальні по 100
мг

Фруктоза

Цей
лікарський
засіб містить
до 1,07 мг
фруктози на
таблетку.
Фруктоза може
пошкодити
зуби.

Сорбіт

Цей
лікарський
засіб
містить до 2,9
мг сорбіту (Е-420)
на таблетку.
В лікарських
засобах для
перорального
застосування
сорбіт може
вплинути на
біоеквівалентність
інших лікарських
засобів для
перорального
застосування,
що застосовуються
одночасно.

Аспартам

Цей
лікарський
засіб
містить
аспартам (Е-951),
що є похідним
фенілаланіну.
Кожна таблетка
жувальна по 100
мг містить до
0,93 мг
аспартаму, що
відповідає
до 0,10 мг
фенілаланіну.
Це може бути
шкідливим
для
пацієнтів з
фенілкетонурією.

Натрій

Цей
лікарський
засіб
містить менш
ніж 1 ммоль
натрію (23 мг) на
таблетку,
тобто
практично вільний
від натрію.

Сахароза

Цей
лікарський
засіб
містить до 7
мг сахарози в
кожній
жувальній
таблетці 100 мг.

Може
бути
шкідливим
для зубів.

Пацієнтам
із
рідкісними
спадковими
проблемами
непереносимості
фруктози,
глюкозо-галактозною
мальабсорбцією
або недостатністю
сахарази-ізомальтази
не слід приймати
цей
лікарський
засіб.

Застосування
у період
вагітності
або годування
груддю.

Препарат
призначений
для
застосування
дітям.

Вагітність.

Немає
даних щодо
застосування
ралтегравіру,
таблеток
жувальних,
вагітним
жінкам. Помірна
кількість
даних,
отриманих у
вагітних
жінок (від 300 до
1000
результатів
вагітності
починаючи з
першого
триместру),
вказує на
відсутність
порушень
розвитку або
ознак
токсичності
у плода чи
новонародженої
дитини, які
були б пов’язані
із застосуванням
ралтегравіру
в таблетках,
вкритих плівковою
оболонкою, у
дозі 400 мг
двічі на
добу. Дослідження
на тваринах
довели
наявність
репродуктивної
токсичності.
Ісентресс,
таблетки
жувальні,
мають
застосовуватись
під час
вагітності
тільки в разі,
якщо
очікувана
користь переважає
потенційний
ризик для
плода.

Реєстр
випадків
застосування
антиретровірусних
препаратів у
період
вагітності.

Для
спостереження
впливу ралтегравіру
на матір та
плід був
створений
Реєстр випадків
застосування
антиретровірусних
препаратів у
період
вагітності (APR).
Лікарям
рекомендується
реєструвати
таких
пацієнток у
цьому
реєстрі.

Як
правило, при
прийнятті
рішення про
використання
антиретровірусних
препаратів
для лікування
ВІЛ-інфекції
у вагітних
жінок, а
також для
зменшення
ризику
вертикальної
передачі ВІЛ-новонародженому
з метою
оцінки
безпеки для
плода слід
враховувати
як дані
досліджень із
залученням
тварин, так і
клінічний
досвід застосування
вагітним жінкам.

Період
годування
груддю. Невідомо, чи
ралтегравір/його
метаболіти виділяються
з грудним
молоком.

Не можна
виключати
ризик для
новонароджених/немовлят.

Ралтегравір
не слід
застосовувати
під час
годування
груддю. Як
правило, рекомендується,
щоб
інфіковані
ВІЛ матері не
годували
груддю своїх
дітей, щоб
уникнути
передачі ВІЛ.

Фертильність. Не
спостерігалось
впливу на
фертильність
у самців та
самок щурів при
застосуванні
доз до 600 мг/кг/добу,
що призвело
до 3-кратного
перевищення
експозиції у
порівнянні з
рекомендованою
дозою для
людини.

Здатність
впливати на
швидкість
реакції при
керуванні
автотранспортом
або іншими
механізмами.

У
деяких
пацієнтів
виникало
запаморочення
під час
застосування
режиму
лікування, що
включає ралтегравір.
Запаморочення
може впливати
на здатність
пацієнта
керувати автотранспортом
і працювати з
іншими
механізмами
(див. розділ
«Побічні
реакції»).

Спосіб
застосування
та дози.

Для
перорального
застосування.

Ісентресс,
таблетки жувальні,
можна
приймати
незалежно
від прийому
їжі.

Лікування
препаратом повинен
проводити
лікар, який
має
достатній
досвід
терапії
ВІЛ-інфекції.

Максимальна
доза
жувальних
таблеток становить
300 мг двічі на
день.

Оскільки
різні
лікарські форми
препарату
Ісентресс не
є
біоеквівалентними,
не можна
заміняти таблетки
жувальні на
таблетки,
вкриті плівковою
оболонкою, по
400 мг.

Таблиця
4.
Рекомендована
доза* таблеток
жувальних Ісентресс

Маса
тіла

Доза

Кількість
таблеток

(кг)

жувальних

Від 11
до 14

75 мг
двічі на
день

3 табл. по
25 мг двічі на
день

Від 14
до 20

100 мг
двічі на
день

1 табл.
по 100 мг двічі
на день

Від 20
до 28

150 мг
двічі на
день

1,5 табл.
по 100 мг†
двічі на
день

Від 28
до 40

200 мг
двічі на
день

2 табл.
по 100 мг двічі
на день

40 і
більше

300 мг
двічі на
день

3 табл.
по 100 мг двічі
на день

*Рекомендована
доза
препарату
залежно від
ваги з розрахунку
6 мг/кг/доза
двічі на
день.

†Таблетку жувальну
100 мг можна поділити
на дві рівні
частини, але
цього треба
уникати за
можливості.

Пацієнтів
потрібно проінструктувати
про те, що дози
препарату
Ісентресс,
таблеток жувальних,
потрібно
змінювати
відповідно
до зростання
дитини.

Порушення
функції
нирок

Для
пацієнтів з
порушенням
функції
нирок немає
потреби в
коригуванні
дози.

Порушення
функції
печінки

Для
пацієнтів з
легкими та
помірними
порушеннями
функцій
печінки
немає
потреби в коригуванні
дози. Безпека та
ефективність
ралтегравіру
не встановлені
для
пацієнтів з
тяжкими
порушеннями
функцій печінки.
Тому Ісентресс слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам з
тяжким порушенням
функцій
печінки.

Діти.

Ісентресс,
таблетки жувальні,
у цій
лікарській
формі застосовують
дітям віком
від 2 до 12 років
та з масою
тіла від 11 кг.

Безпека та
ефективність
препарату Ісентресс,
таблеток
жувальних, для
дітей віком
до 2 років та з масою тіла
менш ніж 11 кг
не
встановлені.

Передозування.

Немає
специфічної
інформації
про лікування
при
передозуванні
ралтегравіром.

У разі
передозування
рекомендовані
стандартні
підтримувальні
заходи,
наприклад
видалення
препарату, що
не
всмоктався, зі
шлунково-кишкового
тракту,
клінічний
моніторинг
(включаючи
ЕКГ), а також
призначення, якщо
необхідно, підтримувальної
терапії. Слід
враховувати,
що
ралтегравір представлений
для
клінічного
застосування
у вигляді
калієвої солі.
Даних про
ефективність
діалізу для виведення
ралтегравіру
немає.

Побічні
реакції.

У
ході
рандомізованих
клінічних
досліджень
ралтегравір
у дозі 400 мг
двічі на день
застосовували
у комбінації
з
фіксованими
або оптимізованими
фоновими
схемами
лікування
дорослим, які
раніше не
отримували
лікування (N = 547),
та дорослим
із досвідом
лікування (N = 462)
протягом 96
тижнів. В
подальшому 531 особа
із групи
раніше не лікованих
пацієнтів
отримувала
ралтегравір
1200 мг один раз
на день з
емтрицитабіном
та тенофовіру
дизопроксилу
фумаратом
протягом 96
тижнів.

У
ході
лікування
найчастіше
повідомлялося
про головний
біль, нудоту
та біль у
животі.

Серйозні
побічні
реакції, про
які
повідомлялося
найчастіше, –
синдром
відновлення
імунітету та висип.
В ході
клінічних досліджень
рівень
відміни
застосування
ралтегравіру
внаслідок
розвитку
побічних
реакцій був 5 %
або менше.

Рабдоміоліз
був
рідкісною
серйозною
побічною
реакцією, про
яку повідомлялося
при
постмаркетинговому
застосуванні
ралтегравіру
400 мг двічі на
день.

Побічні
реакції, що
були визнані
дослідниками
причинно пов’язаними
з
ралтегравіром
(монотерапія або
у комбінації
з АРТ), так
само, як і
побічні
реакції, про
які
повідомлялося
при постмаркетинговому
спостереженні,
наведено
нижче за
системами
органів. Частота
їх
виникнення
визначена як:
часто – від ≥ 1/100
до < 1/10,
нечасто – від
≥ 1/1 000 до < 1/100,
невідомо – не
можуть бути
визначені за
наявними даними.

Таблиця 5.
Побічні
реакції (ПР)

Системи
органів

Частота
виникнення
ПР

ПР при
застосуванні
ралтегравіру

(монотерапія
або у
комбінації
з АРТ)

Інфекції
та інвазії

нечасто

генітальний
герпес,
фолікуліт,
гастроентерит,
простий
герпес,
інфекція,
спричинена вірусом
герпесу,
оперізувальний
лишай, грип,
абсцес
лімфатичного
вузла,
контагіозний
молюск,
назофарингіт,
інфекція
верхнього
відділу
дихальних
шляхів

Новоутворення
доброякісні,
злоякісні
та невизначені
(включаючи
кісти та
поліпи)

нечасто

папіломи
шкіри

З боку
кров’яної
та
лімфатичної
систем

нечасто

анемія,
анемія,
пов’язана з
дефіцитом
заліза, біль
у лімфатичних
вузлах,
лімфаденопатія,
нейтропенія,
тромбоцитопенія

З боку
імунної
системи

нечасто

синдром
відновлення
імунітету,
підвищена
чутливість
до
препарату,
підвищена
чутливість

Порушення
з боку
метаболізму
та травлення

часто

нечасто

зниження
апетиту

кахексія,
цукровий
діабет,
дисліпідемія,
гіперхолестеринемія,
гіперглікемія,
гіперліпідемія,
гіперфагія,
посилення
апетиту, полідипсія,
розлад
обміну
жирів в
організмі

Психічні
порушення

часто

незвичні
сновидіння,
безсоння,
нічні кошмари,
незвична
поведінка,
депресія

нечасто

розумові
розлади,
суїцидальні
спроби, відчуття
страху,
сплутаність
свідомості,
депресивний
настрій,
глибока
депресія,
інтрасомнічний
розлад,
зміна
настрою,
напад паніки,
розлади сну,
суїцидальні
думки,
суїцидальна
поведінка
(зокрема у
пацієнтів з
уже наявною
психічною
хворобою в
анамнезі)

З боку
нервової
системи

часто

запаморочення,
головний
біль,
психомоторна
гіперактивність

нечасто

амнезія,
синдром
зап’ястного
каналу, розлад
когнітивної
функції,
порушення
уваги, постуральне
запаморочення,
дисгевзія,
гіперсомнія,
гіпестезія,
летаргічний
стан,
порушення
пам’яті, мігрень,
периферична
невропатія,
парестезія,
сонливість,
головний
біль
напруження, тремор,
погана
якість сну

З боку
органів
зору

нечасто

порушення
зору

З боку
органів слуху
та
лабіринту

часто

вертиго

нечасто

дзвін
у вухах

З боку
серцевої
системи

нечасто

прискорене
серцебиття,
синусова
брадикардія,
шлуночкові
екстрасистоли

З боку
судинної
системи

нечасто

припливи,
гіпертензія

Респіраторні,
торакальні
та
медіастинальні
порушення

нечасто

дисфонія,
носові
кровотечі,
закладеність
носа

З боку
травної
системи

часто

здуття
живота,
абдомінальний
біль, діарея, метеоризм,
нудота,
блювання,
диспепсія

нечасто

гастрит,
відчуття
дискомфорту
у животі, біль
у верхній
частині живота,
болючість у
животі,
відчуття
дискомфорту
в
аноректальній
ділянці
кишечнику,
запор,
сухість у
роті,
відчуття
дискомфорту
в епігастральній
ділянці,
ерозивний
дуоденіт,
відрижка,
гастроезофагеальна
рефлюксна
хвороба,
гінгівіт,
глосит,
одинофагія,
гострий
панкреатит,
пептична
виразка,
ректальні крововиливи

З боку
печінки та
жовчовивідних
шляхів

нечасто

гепатит,
гепатичний
стеатоз,
гепатит
алкогольний,
печінкова
недостатність

З боку
шкіри та
підшкірної
клітковини

часто

висип

нечасто

акне,
алопеція,
акнеподібний
дерматит,
сухість
шкіри,
еритема,
кахексія
обличчя,
гіпергідроз,
ліпоатрофія,
ліподистрофія
набута,
ліпогіпертрофія,
потовиділення
вночі,
пруриго,
свербіж, свербіж
генералізований,
висип
макулярний,
висип
макуло-папулярний,
висип
сверблячий,
ураження
шкіри,
кропив’янка,
ксеродерма,
синдром
Стівенса -
Джонсона,
медикаментозний
висип з
еозинофілією
та
системними
симптомами

З боку
скелетно-м’язового
апарату та
сполучної
тканини

нечасто

артралгія,
артрит, біль
у спині, біль
у боку, біль у
м’язах та кістках,
міалгія,
біль у шиї,
остеопенія,
біль у
кінцівках,
тендиніт,
рабдоміоліз

З боку
нирок та
сечовивідних
шляхів

нечасто

ниркова
недостатність,
нефрит,
нефролітіаз,
ніктурія,
кіста нирок,
порушення
функцій
нирок,
тубулоінтерстиціальний
нефрит

З боку статевої
системи та
молочних
залоз

нечасто

еректильна
дисфункція,
гінекомастія,
симптоми
менопаузи

Загальні
порушення
та
порушення
умов введення

часто

астенія,
підвищена
втомлюваність,
підвищення
температури
тіла

нечасто

дискомфорт
за
грудниною,
озноб,
набряк
обличчя,
збільшення
жирової
тканини,
відчуття
нервозності,
нездужання,
пухлина під
нижньою
щелепою,
периферичний
набряк, біль

Результати
досліджень

часто

підвищений
рівень
аланінамінотрансферази,
атипова
кількість
лімфоцитів,
підвищений
рівень аспартатамінотрансферази,
підвищений
рівень
тригліцеридів
у крові,
підвищений
рівень
ліпази,
підвищений
рівень
панкреатичної
амілази в
крові

нечасто

знижений
рівень
абсолютної
кількості
нейтрофілів,
підвищення
алкалінфосфатази,
зниження
рівня
альбуміну в крові,
підвищений
рівень
амілази в
крові, підвищений
рівень
білірубіну
в крові, підвищений
рівень
холестерину
в крові,
підвищений
рівень
креатиніну
в крові,
підвищений
рівень
глюкози в
крові,
підвищений
рівень
азоту
сечовини в
крові,
підвищений
рівень креатинфосфокінази,
підвищений
рівень
глюкози в
крові у
стані натще,
наявність
глюкози в
сечі,
підвищений
рівень
ліпопротеїнів
високої
щільності,
підвищений
рівень міжнародного
нормалізованого
співвідношення,
підвищений
рівень
ліпопротеїнів
низької
щільності, знижена
кількість
тромбоцитів,
наявність
еритроцитів
у сечі,
збільшення
об’єму талії,
збільшення
маси тіла,
знижена
кількість
лейкоцитів

Поранення,
отруєння та
ускладнення,
пов’язані з
проведенням
процедур

нечасто

випадкове
передозування

Опис окремих
побічних
реакцій

Рак
спостерігався
як у
пацієнтів з
досвідом
лікування,
так і у
пацієнтів
без досвіду
лікування,
які отримували
ралтегравір
разом з
іншими
антиретровірусними
препаратами. Типи
та частота
специфічних
ракових захворювань
були такими,
що очікувались
у групі
пацієнтів із
вираженим
імунодефіцитом. Ризик
розвитку
раку у цих
дослідженнях
був подібним
у групах
застосування
ралтегравіру
та у групах
застосування
препаратів
порівняння.

Збільшення
рівня
креатинкінази
ІІ–ІV ступенів
постерігалося
у пацієнтів,
які
застосовували
ралтегравір. Повідомлялося
про міопатію
та рабдоміоліз.
Препарат
слід з
обережністю
застосовувати
пацієнтам з
міопатією
або
рабдоміолізом
в анамнезі, пацієнтам,
які мають
фактори
ризику,
включаючи
застосування
інших
препаратів,
що призводять
до
виникнення
таких станів
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

Описані
випадки
розвитку
остеонекрозу,
зокрема в
осіб із
загальновідомими
факторами
ризику,
прогресуючою
ВІЛ-інфекцією
або при
довготривалому
застосуванні
комбінованої
антиретровірусної
терапії.
Частота
появи цієї
побічної
реакції є
невідомою
(див. розділ
«Особливості
застосування»).

У
ВІЛ-інфікованих
пацієнтів з
тяжкою імунною
недостатністю
на момент
призначення комбінованої
антиретровірусної
терапії
(КАРТ) може
розвиватися
запальна
реакція на
асимптоматичні
або
залишкові
умовно-патогенні
мікроорганізми.
Також
повідомляли
про
аутоімунні
розлади
(наприклад,
хвороба
Грейвса та
аутоімунний
гепатит), які
можуть проявлятися
через багато
місяців
після
початку
лікування (див.
розділ «Особливості
застосування»).

Спостерігалися
серйозні
прояви таких
реакцій:
генітальний
герпес,
анемія,
синдром
відновлення
імунітету,
депресія,
психічний
розлад,
спроба
суїциду,
гастрит,
гепатит,
ниркова
недостатність,
випадкове
передозування.

У клінічних
дослідженнях
за участю
пацієнтів,
які раніше
лікувалися, висип,
незалежно
від причини,
з’являвся
частіше у
пацієнтів,
які отримували
ралтегравір +
дарунавір,
порівняно з
пацієнтами,
які
отримували ралтегравір
без
дарунавіру
або
дарунавір
без ралтегравіру.
Частота
появи висипу,
визнаного
дослідником
таким, що був
спричинений
лікуванням,
була однаковою
в обох
групах.
Скориговані
за експозицією
відсотки
появи висипу (всі
причини)
становили
відповідно 10,9,
4,2 та 3,8 на 100
пацієнто-років;
а для
пов’язаного
з прийомом
препарату
висипу
становили
відповідно 2,4, 1,1
та 2,3 на 100
пацієнто-років.
У клінічних
дослідженнях
інтенсивність
такого
висипу була
від слабко
вираженої до
помірної і не
призводила до
припинення
терапії (див.
розділ
«Особливості
застосування»).

Пацієнти,
одночасно
інфіковані
вірусом
гепатиту В
та/або
гепатиту С

У ході
клінічних
випробувань
було залучено
79 пацієнтів, супутньо
інфікованих
гепатитом В, 84
пацієнти, супутньо
інфіковані
гепатитом С,
та 8
пацієнтів, супутньо
інфікованих
гепатитами В
і С, які
отримували ралтегравір
у комбінації
з іншими
препаратами
для лікування
ВІЛ-1. Загалом
профіль
безпеки
ралтегравіру
у пацієнтів
із супутньою інфекцією
вірусу
гепатиту В
та/або гепатиту
С був
подібним до такого
у пацієнтів
без
супутньої інфекції
вірусом гепатиту
В та/або
гепатиту С,
хоча
показники
відхилень
від норм АСТ
та АЛТ були
дещо вищими в
підгрупі супутньо
інфікованих вірусом
гепатиту В
та/або
гепатиту С.

На 96-му
тижні у пацієнтів,
які раніше
отримували лікування,
відхилення ІІ
ступеня або
вище у
лабораторних
показниках
АСТ, АЛТ або
загального
білірубіну спостерігалися
відповідно у
29 %, 34 % та 13 %
пацієнтів із
супутньою
інфекцією,
які
лікувались ралтегравіром,
порівняно з 11 %,
10 % та 9 % всіх
інших
пацієнтів, які
лікувались ралтегравіром. Протягом
240 тижнів
застосування
препарату у пацієнтів,
які раніше не
отримували лікування,
відхилення ІІ
ступеня або
вище у
лабораторних
показниках
АСТ, АЛТ або
загального
білірубіну спостерігалися
відповідно у
22 %, 44 % та 17 %
пацієнтів із
супутньою
інфекцією, які
лікувалися ралтегравіром,
порівняно з 13 %,
13 % та 5 % всіх
інших
пацієнтів, які
лікувались ралтегравіром.

Діти

У ході
дослідження
IMPAACT P1066 ралтегравір
досліджували
у 126 ВІЛ-1-інфікованих
дітей та
підлітків
віком 2–18
років, які
раніше отримували
лікування антиретровірусними
препаратами
у комбінації
з іншими антиретровірусними
препаратами.
Зі 126
пацієнтів 96
отримували
рекомендовану
дозу ралтегравіру.
У 96 дітей та
підлітків
частота
появи, вид та інтенсивність
побічних
реакцій, пов’язаних
із
препаратом,
на 48-му тижні
були такими
ж, що спостерігалися
у дорослих.

У
одного
пацієнта з
клінічними
побічними реакціями,
пов’язаними із
застосуванням
препарату, спостерігалася
психомоторна
гіперактивність
ІІІ ступеня,
патологічна
поведінка та
безсоння; у
одного
пацієнта
спостерігався
пов’язаний із
застосуванням
препарату
алергічний
висип ІІ
ступеня. У
одного
пацієнта
спостерігалися
пов’язані з
лікуванням
відхилення
лабораторних
показників
АСТ IV ступеня
і АЛТ III
ступеня, які
були визнані
серйозними.

Немовлята
та діти віком
від 4 тижнів
до 2 років

Ралтегравір
також
досліджували
у 26 ВІЛ-1 інфікованих
немовлят та
дітей віком
від 4 тижнів
до 2 років, який
застосовували
в комбінації
з іншими
антиретровірусними
препаратами
у
дослідженні
IMPAACT P1066. У цих 26
немовлят та
дітей
частота
появи, вид та інтенсивність
побічних
реакцій, пов’язаних
із
препаратом,
на 48-му тижні
були такими
ж, як у дорослих.
У одного
пацієнта
спостерігався
пов’язаний із
застосуванням
препарату
алергічний
висип ІІІ
ступеня, що в
результаті
призвів до
дострокового
переривання
терапії.

Термін
придатності. 3 роки.

Не
застосовувати
після закінчення
терміну
придатності,
зазначеного
на упаковці.

Умови
зберігання. Зберігати
в щільно
закупореному
флаконі, в оригінальній
упаковці, при
температурі
не вище 30 °С. Тримати
вологопоглинач
у флаконі для
захисту від
вологи. Зберігати
в
недоступному
для дітей
місці.

Упаковка. По 60 таблеток жувальних
у
флаконі з
поліетилену
високої
щільності,
запаяному
захисною
мембраною та
закритому
пластмасовою
кришкою з
пристроєм для
захисту від
відкриття
дітьми. По 1
флакону у
картонній
коробці.

Категорія
відпуску. За
рецептом.

Виробник. Мерк Шарп і
Доум Б.В.,
Нідерланди.

Місцезнаходження виробника
та адреса
місця
провадження
його
діяльності.

Ваардервег 39, 2031
БН Хаарлем,
Нідерланди.